Дата документу 14.02.2024 Справа № 336/10246/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Справа № 22-ц/807/478/24                                     Головуючий у 1-й інстанції: Савеленко О.А.
Є.У.№ 336/10246/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2024 року                                            м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
головуючого:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Бєлки В.Ю.,
                        Дашковської А.В., 
розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягненні заборгованості,
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2023 року,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості  з  ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 18.12.2014 у розмірі 47 205,73 грн., яка станом на 23.08.2023 складається із: 38 161,81 грн. - заборгованість тілом за кредитом; 9043,92 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Банк зазначив, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань утворилась заборгованість, яка не погашається в добровільному порядку, що порушує права Банку, у зв`язку з чим Банк просив стягнути заборгованість по кредиту в повному обсязі та судовий збір.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2023 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 18.12.2014 станом на 23.08.2023 в розмірі 38 161,81 грн.,яка є заборгованістю за тілом кредиту.
В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у сумі 2 147,00 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за відсотками за користування кредиту, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмовлення у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 9 043,92 грн.,  і ухвалити по справі в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» судові витрати понесені по сплаті судового збору за позовну заяву та апеляційну скаргу.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків про відсутність належних та допустимих доказів як підтверджують обізнаність ОСОБА_1 у розмірі ставки відсотків за користування кредитними коштами, адже в матеріалах справи наявні такі докази у вигляді: анкети – заяви, умов та правил надання кредитних коштів та паспорту споживчого кредиту, які підписані особисто ОСОБА_1 
ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом рекомендованого повідомлення про вручення поштової кореспонденції, відповідно до якого останній отримав копію апеляційної скарги – 19.01.2024 особисто. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті  369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд  здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в оскаржуваній частині, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Встановлено, що 18.12.2014  сторони уклали кредитний договір шляхом підписання позичальником анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 28).
Окрім того, АТ КБ «Приватбанк» долучив до матеріалів справи копію заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 29.09.2020 (а.с.20-27) та паспорт споживчого кредиту від 18.12.2014 (а.с.28-31).
У заяві є відмітка про те, що відповідач згоден з тим, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.32).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 23.08.2023 становить 47 205,73 грн., яка складається з: 38 161,81 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9 043,92 грн. – заборгованість за простроченими відсотками.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Заява – анкета, яка підписана позичальником не містить відомостей стосовно визначеної процентної ставки, втім заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 14.10.2020 р. (а.с.29-31) містить особистий підпис ОСОБА_1 , яким останній завірив свою згоду на визначений Банком розмір процентної ставки за користування кредитом.
Відповідно до наданого розрахунку вже у грудні 2014 року ОСОБА_1 почав користуватись кредитними коштами та активно користувався ними до 30.12.2022.
Також слід звернути увагу на довідку про видання кредитних карток ОСОБА_1 , в якій зазначено, що29.09.2020 видано карту НОМЕР_1 строком дії 12/23 Карта «Універсальна GOLD». Аналіз викладеного свідчить про те, що ОСОБА_1 мав намір на отримання кредитних коштів та погоджувався з умовами надання таких послуг Банку.
Отже, оскільки заява позичальника від 29.09.2020 містить дані про розмір відсоткової ставки за кредитом, підписана ОСОБА_1 , Банк правомірно нарахував відсотки за користування кредитними коштами.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами.
Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України  в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1   на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 90 43,92 гривень.
В іншій частині судове рішення не оскаржувалось, тому апеляційним судом не переглядалось.
Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України АТ КБ «Приватбанк» має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, в сумі 1342,50 гривень.
Також апеляційний суд зауважує, що під час звернення АТ КБ «Приватбанк» з апеляційною скаргою, в якій рішення суду першої інстанції оскаржувалось лише в частині, скаржник надміру сплатив судовий збір. Переплата становить 2683,50 гривень, які підлягають поверненню АТ КБ «Приватбанк».
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382  ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2023  по цій справі скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом та ухвалити нове про задоволення позову у цій частині.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 9043,92 гривень (дев`ять тисяч сорок три гривні 92 копійка).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 1342,50 гривень (одна тисяча триста сорок дві гривні 50 копійок).
Повернути АТ КБ «Приватбанк» з державного бюджету надміру сплачений судовий збір у розмірі 2683,50 гривні (дві тисячі шістсот вісімдесят три гривні 50 копійок).
В іншій частині судове рішення не переглядалося. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка

А.В. Дашковська