ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року	Львів	Справа № 380/17851/23 пров. № А/857/1259/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року в справі №380/17851/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Карп`як О.О.,
час ухвалення рішення – 19.12.2024 року,
місце ухвалення рішення – м.Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

                                                              ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якому просив: 
1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування нз. стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення., пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 22.06.2022 р. по 28.07.2022 р„ урахуванням фактично виплачених сум.
2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 22.06.2022 р. по 28.07.2022 р., з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що проходив військову службу в Збройних Силах України та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.08.2022 року №218 його було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Твердить, що під час проходження військової служби, зокрема у період дії воєнного стану,  у період з 22.06.2022 року по 28.07.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Зазначив, що згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Втім, усупереч наведеній правовій вимозі відповідач не нараховував та не виплачував позивачеві додаткову винагороду, передбачену Постановою №168.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи,   ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із наказу від 10.08.2022 р. № 218.
У період проходження служби, зокрема, з 22.06.2022 р. по 28.07.2022 р. позивач перебував на стаціонарному обстеженні і лікування у зв`язку з основним діагнозом: «Хронічний різко виражений посттравматичний стресовий розлад, змішаний депресивний та астенічний варіант розвитку, прогредієнтний тип перебігу з суїцидальними тенденціями та стійким інсомнічним синдромом», що підтверджується виписним епікризом № 7870.
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 456-п відповідне захворювання позивача, а саме: «Хронічний різко виражений посттравматичний стресовий розлад, змішаний депресивний та астенічний варіант розвитку, прогредієнтний тип перебігу з суїцидальними тенденціями та стійким інсомнічним синдромом. ІХС. Стенокардія напруги ІІ ФК. Дифузний кардіосклероз. Поодинока шлуночкова екстрасистологічна аритмія. Гіпертонічна хвороба І ст. СН І ст. Енцефалопатія складного генезу (дисциркуляторна, гіпертонічна) І ст. з незначновираженим вестибуло-атактичним синдромом, стено-вегетативним синдромом» визнано таким, що пов`язане із захистом Батьківщини.
Також позивачу було встановлено третю групу інвалідності, а саме у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-санітарною експертною комісією серія 12 ААВ № 602742.
Так, 06.06.2023 року позивач звертався до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, за період з 22.06.2022 року по 28.07.2022 року.
Листом Військова частина від 21.06.2023 року за № 8803, повідомила що для виплати додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) травма повинна бути пов`язана із захистом Батьківщини. Згідно свідоцтва про хворобу № 456-п від 26.07.2022 травма військовослужбовця позивач пов`язана з проходженням військової служби. У зв`язку з цим за період перебування на стаціонарному лікуванні, який підтверджується виписним епікризом № 7870 військовослужбовцю ОСОБА_1 виплата додаткової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами) не передбачається.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, визначених абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення, на підтвердження того, що позивач в оскаржуваний період (з 22.06.2022 по 28.07.2022) приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, матеріали справи не містять, тому позовні вимоги є необґрунтованими.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.
Спірним питанням у цій справі є правомірність відмови відповідача у виплаті позивачу додаткової винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 22.06.2022 по 28.07.2022.
В даному контексті колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII)  соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України №64 від 24 лютого 2022 року введено воєнний стан в Україні, який продовжувався та діє і дотепер.
Вимогою позивача є стягнення на його користь коштів, виплата яких передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Пункт 1 Постанови №168 передбачав (на час виникнення спірних правовідносин), що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно з абз.4 п.1 Постанови №168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Із аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23 червня 2022 року №912/в/29 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 №402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
За встановлених обставин справи, з 22 червня 2022 року по 28 липня 2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні у зв`язку з основним діагнозом: «Хронічний різко виражений посттравматичний стресовий розлад, змішаний депресивний та астенічний варіант розвитку, прогредієнтний тип перебігу з суїцидальними тенденціями та стійким інсомнічним синдромом», що підтверджується виписним епікризом № 7870 СДО 6,9 м3в Національного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ».
У короткому анамнезі захворювання зазначено, що у лютому 2015 році мобілізований до лав ЗС України, в березні 2016 року демобілізований. З серпня 2020 перебуває на військовій службі за контрактом. Приймав безпосередню участь в АТО/ООС: з 01.04.2015 по 24.04.2015, з 23.05.2015 по 22.07.2015, з 30.09.2015 по 31.03.2016,з 17.08.2020 по 06.10.2020, з 04.06.2021 по 17.08.2021, з 07.09.2021 по 27.01.2022, 05.03.2022 по 13.05.2022 (довідка про безпосередню участь в АТО від 31.03.2016 №244, довідка про участь в ООС від 27.06.2022 № 1290, посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_2 , видане 14 вересня 2015).
Відповідно до ч.10. ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).
Згідно п.1.1 глави 1 розділу І цього Положення, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 закріплено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
У межах даної справи судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21 липня 2022 року госпітальна військово-лікарська комісія психоневрологічного профілю НВМКЦ «ГВКГ» за розпорядженням начальника НВМКЦ «ГВКГ» від 20.07.2022 №3642-р провела огляд ОСОБА_1 .
За результатами огляду позивача прийнято постанову ВЛК, яка оформлена свідоцтвом про хворобу №456-п, згідно з п.12 «Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва» якої встановлено: Хронічний різко виражений посттравматичний стресовий розлад, змішаний депресивний та астенічний варіант розвитку, прогредієнтний тип перебігу з суїцидальними тенденціями та стійким інсомнічним синдромом. ІХС. Стенокардія напруги ІІ ФК. Дифузний кардіосклероз. Поодинока шлуночкова екстрасистологічна аритмія. Гіпертонічна хвороба І ст. СН І ст. Енцефалопатія складного генезу (дисциркуляторна, гіпертонічна) І ст. з незначно вираженим вестибуло-атактичним синдромом, стено-вегетативним синдромом.
Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.
Колегія суддів наголошує, що поранення особи (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини під час проходження служби в умовах, за які передбачена виплата додаткової винагороди у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 у редакції постанови КМУ від 01.04.2022 р. № 400 у розмірі до 100.000,00 грн., зумовлює збереження права особи на отримання згаданої винагороди у розмірі до 100.000,00 грн. як за час проходження стаціонарного лікування після поранення, так і за час знаходження у відпустці для лікування за висновком військово-лікарської комісії після тяжкого поранення як безвідносно до існування будь-яких перерв між стаціонарним лікуванням і відпусткою для лікування, так і безвідносно до вибуття у відпустку для лікування після поновлення виконання обов`язків за військовою посадою.
Водночас, з наявної у справі довідки про доходи виданої позивачу вбачається, що останній отримав у червні 2022 року  додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн., та в липні додаткову винагороду в розмірі 30000 грн.
Колегія суддів відхиляє покликання на Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14 серпня 2008 року, а також, п.7 окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23 червня 2022 року щодо відсутності висновку про тяжкість порання, оскільки таке фактично звужує право позивача на виплату збільшеної до 100000 додаткової винагороди, порівняно з нормами п. 1-2 Постанови №168.
Крім того, Постанова №168 за своєю правовою природою не є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові відносини у сфері охорони здоров`я, оскільки предметом правового регулювання даної постанови є фінансове забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій осіб.
Відповідно до пункту 9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Тому вжите у Постанові №168 формулювання відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії має бути трактовано установою (військовою частиною), що приймає рішення про таку відпустку лише з урахуванням спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я, яке, в свою чергу такого виду відпустки не передбачає.
Отже, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 Постанови №168.
Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100000 грн, розмірі за період з 22 червня 2022 року по 28 липня 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з врахуванням виплачених сум.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року в справі №380/17851/23 – скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн розмірі за період з 22 червня 2022 року по 28 липня 2022 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100000 грн, розмірі за період з 22 червня 2022 року по 28 липня 2022 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з врахуванням виплачених сум.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 20 березня 2024 року.