Дата документу 23.01.2024 Справа № 316/1729/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 22-ц/807/359/24 Головуючий у 1-й інстанції: Баруліна Т.Є.
Є.У.№ 316/1729/17   Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Бєлки В.Ю.,
Дашковської А.В.,
секретар:                Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Петренко Світлана Василівна, заінтересована особа ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2023 року,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2023 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 
Зазначав, що судовим рішенням від 10 листопада 2017 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття.
22 листопада 2017 державним виконавцем Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження ВП № 55213698 і відрахування аліментів здійснювалося із заробітної плати боржника, який працював на Запорізькій АЕС.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан, який діє і наразі. Із 4 березня 2022 року український Енергодар тимчасовою окупований російськими військами.
З лютого 2023 року скаржник перебуває у відпустці без збереження заробітної плати на період воєнного стану та не отримує заробітну плату.
За допомогою мобільного застосунку «Дія» ОСОБА_1 дізнався, що 05 вересня 2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Частюком В.О. винесено постанову ВП 55213698 про арешт коштів боржника в межах суми заборгованості за аліментами в розмірі 42 753,10 гривень.
Представник боржника адвокат Петренко С.В. направила на адресу виконавчої служби заяву про здійснення перерахунку суми заборгованості зі сплати аліментів, яка залишена без задоволення.
Вважає розрахунок заборгованості помилковим та таким, який треба визнати неправомірним, оскільки державний виконавець здійснив розрахунок із середня заробітна плата у Запорізькій області є у розмірі 24 430,34 грн., тоді як за офіційними відомостями, що оприлюднені на сайті Міністерства Фінансів України, середня заробітна плата станом на 2022 рік обчислюється у розмірі 14 510 гривень.
Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 25.09.2023 у виконавчому провадженні ВП № 55213698 та зобов`язати здійснити новий розрахунок відповідно до чинного законодавства з врахуванням інформації про середні заробітну плату працівника для відповідної місцевості.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 . 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1  адвокат Петренко С.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення скарги у повному обсязі. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відповідність здійсненого розрахунку вимогам закону і офіційним даним про середню заробітну плату. Зазначає, що судом не враховано факту перебування боржника на окупованій території в м. Енергодарі і відсутності доходів у зв`язку із перебування у відпустці без збереження заробітної плати. 
У відзиві на апеляційну скаргу Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зазначило, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки її доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції. Суд першої інстанції дав належну оцінку наданим скаржником доказів та прийшов до відповідних висновків, що ґрунтуються на Законі. 
В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони виконавчого провадження і їх представники не з`явилися. Про час і місце розгляду справи боржник був повідомлений через свого представника адвоката Петренко С.В., яка отримала судову повістку про виклик до суду в електронному вигляді, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа. 
Крім того, 27.12.2023 на офіційному веб-сайті Судової влади України згідно п.19 розділу ХШ «Перехідні положення ЦПК» та ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» було розміщено оголошення про виклик до суду скаржника ОСОБА_1 і стягувача ОСОБА_2 ..
Суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності сторін і їх представників.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Судом встановлено, що судовим наказом від 10 листопада 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 03.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.27)
Судовий наказ перебував на виконанні у державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за виконавчим провадженням ВП № 55213698.
Наказами Міністерства юстиції України № 2869/5 від 08.07.2022 та № 182/5 від 11.01.2023 визначено, що під час дії воєнного стану відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснюється примусове виконання рішень, місцем виконання яких є територія, на яку поширюється компетенція Енергодарського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Дорученням Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області «Про забезпечення дотримання вимог чинного законодавства» №65654/26-40 від 28.07.2023 зобов`язано відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийняти до виконання виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 № 55213698, яке перебувало на виконанні в Енергодарському відділі державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). (а.с.42-43)
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 - частина Запорізької області знаходиться в окупації. Із 4 березня 2022 року український Енергодар тимчасовою окупований російськими військами.
З лютого 2023 року Скаржник перебуває у відпустці без збереження заробітної плати на період воєнного стану на підставі заяв від 09 лютого 2023 року, 17 травня 2023 року, 14 серпня 2023 року. Доходів не отримує. (а.с.7,8,9)
Відповідно до довідки від 12.09.2023 № 297 про заробітну плату та податки, ОСОБА_1 отримував заробітну плату за 2023 рік двічі: у лютому 2023 року та берені 2023 року (а.с.16).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25.09.2023 з квітня 2023 і по вересень 2023 розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 42753,09 грн. (а.с.20)
Відмовляючи у задоволені скарги, суд першої інстанції виходив із того, що розрахунок заборгованості обґрунтовано здійснено за офіційними даними про середню заробітну плату у м.Енергодар за 1У квартал 2-21 року, оскільки інформація за 2022-2023 р.р. відсутня. Суд не встановив у діях державного виконавця порушення прав ОСОБА_1 при нарахуванні заборгованості зі сплати аліментів, присуджених до стягнення судовим наказом.
Такі висновки суду першої інстанції є правомірними з огляду на таке.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішення, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно з частинами 1, 3, 4, 8 статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачеві і боржникові у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до частини першої статті 70 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 21 березня 2018 року № 855/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 849/31801 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», а саме пункту 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.
Як було встановлено в суді першої інстанції, державний виконавець, установивши, що боржник ОСОБА_4 певний час не отримував доходу здійснив розрахунки заборгованості відповідно до приписів ч. 2 ст. 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати для відповідної місцевості на час виникнення заборгованості, та застосував розмір середньої заробітної плати для працівника у Василівському районі, який відповідає даним Державної служби статистики на ІV квартал у 2021 році, що є останньою опублікованою інформацією на сайті органів статистики, про що зазначив в письмових поясненнях.
Отже посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його доводи про те, що  ОСОБА_4 певний час знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати на період дії військового стану та розрахунок здійснений без врахування середньої заробітної плати – є не обґрунтованими.
Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.
Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який продовжено до теперішнього часу.
Законом України «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15 березня 2022 року №2129-ІХ (набув чинності з 25 березня 2022 року) зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України … припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації). За рішенням про стягнення аліментів підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці, які здійснюють відрахування з заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, перераховують стягнуті кошти на визначений у заяві або зверненні стягувача рахунок, а у разі відсутності реквізитів рахунка стягувача на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, приватного виконавця».
Відповідно до Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.
Таким чином, починаючи зі звітного періоду за лютий 2022 року, у зв`язку із незабезпеченням повноти подання звітності респондентами, органами державної статистики призупинено оприлюднення статистичної інформації щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників.
При цьому, будь-яких змін до ст. 195 СК України щодо визначення заборгованості за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, у період воєнного стану законодавцем внесено не було, а тому місцевий суд вірно вважав, що у державного виконавця не було підстав розраховувати заборгованість по аліментах іншим чином, аніж з останніх показників середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оприлюдненої органом статистики.
З відкритих джерел, зокрема з офіційного сайту Держкомстату (www.zp.ukrstat.gov.ua), вбачається, що останні оприлюднені відомості про розмір середньої заробітної плати лише за IV квартал 2021 року, відповідно до яких розмір середньомісячної заробітної плати по Василівському району Запорізької області ( до якого входить м. Енергодар) становить саме 24 430,34 грн., які і брав до уваги державний виконавець, на що суд окремо звертає увагу представника скаржника, яка у своїй скарзі посилається, що розрахунок був складний по середньомісячній заробітній платі саме по Запорізькій області,а не по району і вказана сума не може бути реальною.
Таким чином, державний виконавець правомірно здійснив розрахунок заборгованості по аліментам в межах ВП №56840789, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оприлюдненої останньою органом статистики для Василівського району Запорізької області.
А отже висновок суду першої інстанції стосовно відмови у задоволені скарги ОСОБА_5 , який викладений в оскаржувані ухвалі є законним та обґрунтованим, підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-394 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2023 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови складено 24 січня 2024 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка

А.В. Дашковська