Справа № 930/2649/23
Провадження № 22-ц/801/390/2024
Категорія: 12
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року	Справа № 930/2649/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Панасюка О. С., Сопрун В. В., 
секретар судового засідання Куленко О. В.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Немирівська міська рада,
особа, яка подала апеляційну скаргу керівник Немирівської окружної прокуратури Петраш Ростислав Іванович в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Немирівської окружної прокуратури Петраша Ростислава Івановича в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2023 року, ухвалене у складі судді Царапори О. П. в м. Немирів, дата складення повного судового рішення невідома,-
в с т а н о в и в :
В березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Немирівської міської ради про визнання права власності.
Позов мотивований тим, що у 2022 році вона придбала нежитлову будівлю (магазин) загальною площею 37,8 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Впродовж 2022-2023 років ОСОБА_1 здійснила реконструкцію (переобладнання) вказаного нежитлового приміщення внаслідок чого загальна площа була змінена з 37,8 кв.м. на 84,8 кв.м., в зв`язку з побудовою прибудов літ. «а», «а1», та «а2», які побудовані без дозвільних документів. Виготовлення проектно-кошторисної документації для приміщення потребує значних фінансових затрат та часу, тому здійснила будівництво без виготовлення проектно-кошторисної документації. Зараз у неї виникла необхідність оформити право власності на реконструйоване майно, але через відсутність належно затвердженого проекту, не може це зробити, тому змушена звернутись до суду. 
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2023 року позов задоволено: визнано за ОСОБА_1 , право власності на нежитлову будівлю (магазин) площею 84,8 кв.м., Прибудову а1, Прибудову а2, Альтанку Б, Вигрібну яму № 1 за адресою АДРЕСА_1 . 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що земельна ділянка, на якій збудована спірна нежитлова будівля (магазин), була надана ОСОБА_1 уповноваженим органом у встановленому порядку, а відповідач визнав позов.
02 січня 2024 року, дізнавшись про таке рішення суду, керівник Немирівської окружної прокуратури Петраш Р. І., діючи в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2023 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в оскаржуваному рішенні не встановлено наявність оспорюваного чи невизнаного права власності позивачки, яка не дотримала порядку проведення будівельних робіт, суд не врахував, що спірне нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності, дозвіл на виконання будівельних робіт позивач не отримувала, площа будівлі значно збільшена, звіт ФОП ОСОБА_2 про фактичну готовність об`єкта до експлуатації не може підміняти собою висновок Державної інспекції архітектури та містобудування (ДІАМ), відтак немає інформації чи безпечно використовувати цей об`єкт за його цільовим призначенням. Посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 18.12.2019 року у справі № 522/1029/18, який слід застосувати у цій справі, в пунктах 109,110 якої вказано, що має місце пред`явлення позовів про визнання права власності на новостворене чи реконструйоване нерухоме майно, щоб спростити чи уникнути встановленої законодавством досить тривалої в часі та фінансово затратної процедури оформлення прав на це. Оскільки набуття права власності регулюється окремими нормами і зазначені вище позови заявляються формально не для визнання, а для набуття права власності, а тому задоволені вони бути не можуть.
Обґрунтовуючи підстави для представництва прокуратурою інтересів держави, прокурор зазначив, що у даній справі прокурором виявлено порушення законності у сфері землекористування та державного архітектурно-будівельного контролю, компетентні органи (Немирівська міська рада та ДІАМ) не вжили заходів на усунення порушення. Звернення прокурора до суду з апеляційною скаргою спрямоване на усунення порушень порядку узаконення самочинного будівництва, дотримання правомірності набуття права власності на самочинно збудоване нерухоме майно фізичними особами, що беззаперечно становить, як державний, так і суспільний інтерес.
Правом подати відзив учасники справи не скористались, що не перешкоджає розгляду справи( ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Вінницької обласної прокуратури Войцишена Г. В. підтримала викладене у апеляційній скарзі, просила її задовольнити. Іншу учасники справи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду невідомі. 
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення не відповідає вимогам закону.
По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:
-08 червня 2022 року ОСОБА_1 купила та прийняла від ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» нежитлову будівлю, магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа відчужуваної нежитлової будівлі 37,8 кв.м. Нежитлова будівля розташована на земельній ділянці площею 0,0095 га, кадастровий номер 0523010100:01:004:0037, що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлової будівлі (а.с.12-14)
- ОСОБА_1  є орендарем земельної ділянки кадастровий номер 0523010100:01:004:0037 площею 0.0095 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, строк дії договору 49 років (до 01.-3.2070 р.) з правом пролонгації, орендодавцем земельної ділянки є Немирівська міська рада (а.с.7);
-відповідно до висновку, вартість нежитлової будівлі магазину з металу за адресою: АДРЕСА_1 , складає 107 200,00 грн. (а.с.5).
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України.
Частиною першою статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Частиною другою статті 36 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI«Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено заборону на виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Частинами п`ятою, восьмою статті 39 Закону України № 3038-VIвстановлено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.
Отже, відсутність дозволу на будівництво (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), проєкту чи будівельного паспорта (схеми намірів забудови) або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.
Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України), послідовною є і судова практика з цього питання (постанови ВП ВС від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 (провадження № 14-445цс16) та від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № № 14-8цс21), від 12.04.2023 року у справі № 511/2303/19).
Слід зазначити, що у розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), розробленої та затвердженої в установленому порядку проєктної документації (будівельного паспорта), оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.
В справі що розглядається позивач ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі магазину, загальною площею 37,8 кв.м, розташованого АДРЕСА_1 (а.с.8) та здійснила її перебудову без дозволу, проєкту чи будівельного паспорта, в результаті чого новий об`єкт втратив тотожність з тим, який був у власності позивачки: площа будівлі збільшилася з 37,8 кв.м. до 84,8 кв.м. в зв`язку з побудовою прибудов літ. «а», «а1» та «а2» без дозвільних документів.
Розглядаючи справи про визнання права власності на нежитлову будівлю, Верховний Суд зазначав, що звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. (постанова Верховного Суду від 04.06.2018 р. у справі № 640/13030/16-ц, постанова Верховного Суду від 18.02.2019 р. у справі № 308/5988/17-ц,).
Як зазначила сама позивач у позовній заяві, вона не зверталася до Державної інспекції архітектури та містобудування для набуття права власності та введення об`єкта в експлуатацію у встановленому законом порядку, а відразу звернулася з позовом про визнання права власності, у позивача відсутні дозвільні документи на право виконання будівельних робіт з будівництва об`єкта та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, обмежився лише констатацією того, що самочинне будівництво здійснене на земельній ділянці, яка закріплена за будівлею магазину та перебуває в оренді у позивачки. Однак, як уже зазначено вище, відсутність дозвільних документів на проведення будівельних робіт є окремою самостійною підставою для визнання будівництва самочинним (безвідносно до того, на якій земельній ділянці вчинено таке будівництво) та відсутній законодавчий механізм визнання права власності на таке будівництво рішенням суду.
Отже, апеляційний суд виснує, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на самочинне будівництво немає.
Також апеляційний суд зауважує, що посилання суду першої інстанції на визнання позову відповідачем є безпідставним, оскільки матеріали справи не містять такої інформації.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове. 
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги керівника Немирівської окружної прокуратури Петраша Ростислава Івановича в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України є обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції є таким, що постановлене без повного з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав доведеними, що призвело до невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.
Тому рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2023 року підлягає скасуванню з постановленням нового: про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню, судовий збір в розмірі 1 610,40 грн за подання апеляційної скарги (а. с. 55) слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -
       п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу керівника Немирівської окружної прокуратури Петраша Ростислава Івановича в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України задовольнити.
Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2023 року скасувати та прийняти нове. 
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Немирівської міської ради про визнання права власності відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури 1 610 (одну тисячу шістсот десять) гривень 40 коп., понесених нею судових витрат у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області 31.10.2003 року.
Немирівська міська рада, 22800, вул. Соборна, 26, м. Немирів, Вінницька область, Вінницький район, Код ЄДРПОУ - 03772619, e-mail адреса: nemyrivotg@gmail.com.
Немирівська окружна прокуратура, 22800, вул. Шевченка, 23, м. Немирів, Вінницький район, Вінницька область, код ЄРДПОУ 02909909, адреса електронної пошти: nemirovprok02@gmail.com. 
Вінницька обласна прокуратура, вулиця Монастирська, 33, Вінниця, Вінницька область, 21000, код ЄРДПОУ 02909909, e-mail адреса: sekretariat@vin.gp.gov.ua .
Повне судове рішення складено 29 лютого 2024 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. С. Панасюк 

В. В. Сопрун