П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/8840/23	

Перша інстанція: суддя Малих О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ-АВТО» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 у справі № 400/8840/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНОТОРГ - АВТО" до Державної служби України з питань безпеки на транспортні, Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови, –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2023 року представник ТОВ «ТЕХНОТОРГ-АВТО» звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ018040 від 25.05.2023.
В обґрунтування позову зазначено, що в акті не вказано засіб вимірювальної техніки, що на думку позивача свідчить про те, що засоби вимірювальної техніки при перевірці не застосовувалися взагалі. Крім того, посадовими особами ВДК у Тернопільській області не надавалася довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти її задоволення. В обґрунтування відзиву зазначено, що під час перевірки даного транспортного засобу встановлено, що водієм транспортного засобу здійснювалося надання послуг з вантажних перевезень з перевищення встановлених законодавством габаритних норм понад 10%, але не більше 20% (перевищення становить 12,5%). Відповідальність за дане порушення визначене абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344 – штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відтак, під час перевірки було виявлено порушення вимог ст. 60 Закону № 2344.
Також відповідач звернув увагу, що формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія під час перевірки, тобто саме на місці перевірки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи на підставі яких здійснюється перевезення та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем подій встановлюються фактичні обставини. Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки - відповідно до зазначених вище правил і процедур. передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами. У даному випадку. на місці події ( перевірки) складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази), та встановлено. перевищення габаритних обмежень загальна довжина 21,10 м. при допустимих 18,75 м. (перевищення склало 12,5%). Надання до суду інших матеріалів, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акта наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 31.10.2023 у справі № 400/8840/23 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ-АВТО» до Державної служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області про визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ018040 від 25.05.2023 відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ТОВ «ТЕХНОТОРГ-АВТО» подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що заміри автомобіля позивача здійснювались неналежним вимірювальним засобом;
- суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідачем не надано свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки, яким здійснювалося вимірювання габаритних параметрів автотранспортного засобу;
- суд першої інстанції не вирішив питання про поновлення строку на подання відзиву відповідачем, проте посилався в оскаржуваному рішенні на такий відзив.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, 04.05.2023 відносно ТОВ «Техноторг-Авто» посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області (далі – ВДК у Тернопільській області) складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 337295 (надалі - Акт), яким встановлено, що на автодорозі М-19, об`їзна м. Чортків, позивач перевозив вантаж з перевищенням допустимих габаритних обмежень, чим допустив порушення ст. 48 Закону № 2344, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20 % при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу транспортним засобом. Зокрема, актом було зафіксовано перевищення габаритних параметрів: фактична довжина 21,10 м. при допустимій довжині 18,75 м.
За результатами перевірки складено акт від 04.05.2023 № 337295, в якому зафіксовано порушення вимог ст. 48 Закону № 2344, перевозився вантаж де на момент перевірки згідно замірів довжина автопоїзда становить (тягач з напівпричепом) – 21,10 м. при дозволеній 18,75 м., що перевищує на 12,5% , відсутній дозвіл на перевезення вантажу з перевищенням габаритних параметрів.
Водій транспортного засобу з актом ознайомився, від надання пояснень та підписання акта відмовився.
25.05.2023 уповноваженою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області винесено постанову № ПШ018040, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн. за порушення законодавства України про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344: перевищення габаритних параметрів: фактична довжина 21,10 м. при допустимій довжині 18,75 м.
Не погоджуючись із вказаною постановою відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що 
позивач здійснював перевезення вантажу великоваговим транспортним засобом з перевищення встановлених законодавством норм. На момент здійснення габаритно-вагового контролю, згідно замірів, довжина автопоїзда (тягач з напівпричепом) становила – 21,10 м. при дозволеній 18,75 м., що перевищує максимально допустиму норму на 12,5%. При цьому, у позивача відсутній дозвіл на перевезення вантажу з перевищенням габаритних параметрів.
Окрім того, суд вказав, що чинне законодавство не містить вимог щодо зазначення характеристик вагового обладнання в акті перевірки.
За   таких   обставин, суд   робить висновок,   що постанова № ПШ018040   від 25.05.2023 є   правомірною та   скасуванню не   підлягає.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 5 Закону України “Про автомобільний транспорт” визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону України “Про автомобільний транспорт” передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
В розумінні статті 1 Закону України “Про автомобільний транспорт” автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.
Відповідно до положень статті 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”   автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз положень статті 48 Закону України “Про автомобільний транспорт” дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не установлено їх вичерпний перелік, проте, зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Абзацом 15 частини першої статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567). 
За змістом пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України “Про автомобільний транспорт” документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзац 2).
Згідно до пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, які провели перевірку, складається акт за формою згідно із додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У відповідності із приписами пункту 22 Порядку № 1567 передбачено, що у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акту перевірки суб`єкта господарювання або акту перевірки транспортного засобу посадові особи, які провели перевірку, роблять про це запис.
Відповідно до частини другої статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За статтею 33 Закону України від 08 вересня 2005 року № 2862-IV “Про автомобільні дороги” (далі - Закон № 2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30,  транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5  Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. 
Згідно з підпунктом «а» пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують зовнішніх габаритів, зокрема, довжини – для автомобіля (тягача) з напівпричепом 18,75 м.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до  Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 “Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами” (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75). 
Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Як передбачено статтею 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №  879 “Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування” (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.          
Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
За порушення законодавства  про  автомобільний  транспорт  до автомобільних              перевізників  застосовуються адміністративно-господарські  штрафи  за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно абзаца 15 частини 1 статті 60 Закону України “ Про автомобільний транспорт”. 
Матеріалами справи підтверджено, що 04.05.2023 відносно ТОВ «Техноторг-Авто» посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області (далі – ВДК у Тернопільській області) складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 337295 (надалі - Акт), яким встановлено, що на автодорозі М-19, об`їзна м. Чортків, позивач перевозив вантаж з перевищенням допустимих габаритних обмежень, чим допустив порушення ст. 48 Закону № 2344, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20 % при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу транспортним засобом. Зокрема, актом було зафіксовано перевищення габаритних параметрів: фактична довжина 21,10 м. при допустимій довжині 18,75 м.
За результатами перевірки складено акт від 04.05.2023 № 337295, в якому зафіксовано порушення вимог ст. 48 Закону № 2344, перевозився вантаж де на момент перевірки згідно замірів довжина автопоїзда становить (тягач з напівпричепом) – 21,10 м. при дозволеній 18,75 м., що перевищує максимально допустимі параметри на 12,5%, відсутній дозвіл на перевезення вантажу з перевищенням габаритних параметрів.
З зазначеного акта вбачається, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та підписання акта.
25.05.2023 уповноваженою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області винесено постанову № ПШ018040, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн. за порушення законодавства України про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344: перевищення габаритних параметрів: фактична довжина 21,10 м. при допустимій довжині 18,75 м.
На підтвердження дотримання процедури прийняття оскаржуваної постанови відповідачем також долучено до матеріалів справи: довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 04.05.2023 № 0074548, копію запрошення позивача  на розгляду справи за актом № 337295, рекомендоване повідомлення про вручення позивачу вказаного запрошення, а також рекомендоване повідомлення про вручення постанови № ПШ 018040 від 25.05.2023 (а.с. 40-44).
Також, відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено свідоцтво № П/749/Щ про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Рулетка  вимірювальна з фібергласовою стрічкою 30 м» зав. № Р/073, виробник «S-line», дійсне до 18.05.2023 (а.с. 45).
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78  цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, обов`язок відповідача щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення не звільняє позивача від доказування підстав позову, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Положеннями ч. ч. 1-2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів того, що транспортний засіб позивача відповідав максимально допустимій довжині для тягача з напівпричепом – 18,75 м, відповідно до п. 22.5 ПДР України, як і не надано доказів наявності у позивача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
При цьому, в позовній заяві та апеляційній скарзі позивач зазначає, що в акті проведення перевірки від 04.05.2023 № 337295, в якому зафіксовано порушення вимог ст. 48 Закону № 2344, відсутні відомості щодо приладу, яким було здійснено габаритний контроль транспортного засобу позивача.
Колегія суддів зазначає, що реквізити акта перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом затверджені додатком № 3 до Порядку № 1567.
Акт проведення перевірки від 04.05.2023 № 337295 складений відповідачем за встановленими цими нормативно-правовими актом формою, затвердженими реквізитами якого не передбачено внесення (відображення) будь-якої інформації щодо засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого здійснювався ваговий контроль.
Відтак, чинним законодавством не встановлено вимоги щодо необхідності зазначення інформації про вимірювальне обладнання, за допомогою якого здійснюється зважування чи заміри транспортного засобу.
При цьому не зазначення засобу габаритного контролю не спростовує суті вчиненого правопорушення - рух транспортного засобу позивача із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної довжини транспортного засобу (тягач з напівпричепом) 18,75 м на 12 % (загальна довжина – 21,10 м).
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.
Крім того Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.
При цьому, на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених  статтею 2 КАС України, передбачає: 1) винесення судового рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю); забезпечення мотивованості судового рішення шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути (нейтралізувати) ці процедурні порушення; добросовісності/недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; 3) застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору (передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).
У вказаній постанові Верховний Суд при визначення підходів до відмежування формалізму від надмірного формалізму, зокрема, наголосив на тому, що якщо є доступ до суду, «правопорушник» доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення.
Водночас, наявні в матеріалах справи докази не спростовують вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.
За наведеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідачем не надано свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки, яким здійснювалося вимірювання габаритних параметрів автотранспортного засобу.
Вказані доводи на думку апеляційного суду є необґрунтованими, оскільки як вже зазначалось, відповідачем до матеріалів справи долучено свідоцтво № П/749/Щ про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Рулетка  вимірювальна з фібергласовою стрічкою 30 м» зав. № Р/073, виробник «S-line», дійсне до 18.05.2023 (а.с. 45).
При цьому, колегія суддів акцентує, що під час здійснення габаритного контролю транспортного засобу позивача водієм транспортного засобу не надано будь-яких зауважень щодо вимірювального засобу, або процедури проведення габаритного контролю.
Водночас, позивач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в процесі її розгляду правом на надання заперечень не скористався. 
Окрім того, в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не вирішив питання про поновлення строку на подання відзиву відповідачем, проте посилався в оскаржуваному рішенні на такий відзив.
Проте, колегія суддів відхиляє наведені посилання апелянта, оскільки такі не спростовують правильності рішення суду першої інстанції по суті.
Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОТОРГ-АВТО» – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 у справі № 400/8840/23 – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	С.Д. Домусчі    Г.В. Семенюк