ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року	  м. Одеса	Справа № 916/302/16	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Принцевської Н.М., Разюк Г.П.

секретар судового засідання, за дорученням головуючого судді: Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:
від Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", м.Одеса – адвокат Щукін О.С., на підставі ордеру;
від Національного банку України, м. Київ – Цвєтков В.М., за довіреністю;
від Публічного акціонерного товариства "Імексбанк", м. Київ – не з`явився;
від Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. – Сокол Ю.С., в порядку самопредставництва.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Національного банку України, м. Київ та Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 року про часткове задоволення скарги на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А., м. Одеса, суддя суду першої інстанції Щавинська Ю.М., повний текст ухвали складено та підписано 26.12.2023 року
у справі №916/302/16
за позовом: Національного банку України, м. Київ 
до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", м. Одеса
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:    Публічного акціонерного товариства "Імексбанк", м. Київ
за участі:Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А.
про звернення стягнення на нерухоме майно
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог, рішення суду у даній справі, скарги та ухвали суду першої інстанції.

09.02.2016 року Національний банк України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог), про звернення стягнення, у рахунок погашення заборгованості Банку перед НБУ за кредитним договором про рефінансування від 26.11.2009 року № 29 у сумі 3 162 606   403 грн. 14 коп., яка складається із заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 3 092 825   995 грн. 46 коп., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 68 754   093 грн. 14 коп., пені за простроченими процентами у розмірі 1 026   314 грн. 54 коп., на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 26.11.2009 року, за реєстровим номером 4127, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. (далі - Іпотечний договір), та належить Товариству, а саме нерухоме майно: цілісний майновий комплекс, за адресою: м. Одеса, 19 км Старокиївської дороги, будинок 34, реєстраційний номер 323875851101, що складається з будівель і споруд, перелік міститься    у відповідній заяві, та всі невіддільні від вищезазначеного майна: поліпшення, складові частини, внутрішні системи, реконструкції, зміни та доробки, тощо. Визначення способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.07.2019 року у справі №916/302/16 позов Національного банку України до Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" задоволено.
На виконання вказаного рішення 29.08.2019 року Господарським судом Одеської області було видано відповідні накази.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 року рішення Господарського суду Одеської області від 29.07.2019 року у справі №916/302/16 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 07.06.2022 року рішення Господарського суду Одеської області від 29.07.2019 року та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 року у справі № 916/302/16 залишено без змін.
01.11.2023 року до Господарського суду Одеської області від Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" надійшла скарга на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій скаржник просив суд:
- визнати поважними причини пропуску строку подання та ухвалою Господарського суду Одеської області поновити Публічному акціонерному товариству "Одесапродконтракт" строки подання даної скарги на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича у виконавчому провадженні №60107977 від 19.09.2019 року щодо визначення вартості майна – цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", що розташований за адресою: м. Одеса, 19-й км. Старокиївської дороги, будинок 34 та інші (у порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України);
- прийняти дану скаргу;
- витребувати ухвалою Господарського суду Одеської області у державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. належно засвідчені копії вказаних у прохальній частині скарги документів;
- визнати неправомірними дії державного виконавця Яковенка Владислава Андрійовича у виконавчому провадженні №60107977 від 19.09.2019 року щодо визначення вартості майна – цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" ;
- визнати недійсною оцінку цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", розташованого за адресою: м. Одеса, 19-й км. Старокиївської дороги, будинок 34, оформлену звітом про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання Товариством з обмеженою відповідальністю  "Європейський центр консалтингу та оцінки";
- визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича у виконавчому провадженні № 60107977 від 19.09.2019 року щодо здійснення 22.09.2023 року перевірки майна на предмет його цілісності, описаного та арештованого постановою від 04.12.2019 року;
- зобов?язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. усунути допущені порушення із неухильним дотримання норм та положень Закону України "Про виконавче провадження", зокрема шляхом:
1) проведення особисто державним виконавцем нового огляду нерухомого майна за участю представників Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" на предмет його цілісності на поточну дату;
2) проведення повноважними представниками суб`єкту оціночної діяльності    - суб`єкта господарювання нового безпосереднього огляду нерухомого майна за участю представників Публічного акціонерного товаритва "Одесапродконтракт";
3) складання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання нового звіту про оцінку нерухомого майна за результатом його безпосереднього огляду за участю представників Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт";
4) належного письмового повідомлення Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" про визначену ринкову вартість нерухомого майна за результатами нової оцінки нерухомого майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності    - суб`єктом господарювання    за результатами його безпосереднього огляду за участю представників Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" із спрямуванням Публічному акціонерному товариству "Одесапродконтракт" такого нового звіту про оцінку нерухомого майна.
Обґрунтовуючи зазначену скаргу, Публічне акціонерне товариство "Одесапродконтракт" зазначило, що на пiдставi вiдповiдного наказу Господарського суду Одеської областi у справi №916/302/16 постановою Головного державного виконавця Вiддiлу примусового виконання рiшень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстицiї України Іванюти Івана Миколайовича було вiдкрите виконавче провадження  №60107977 від 19.09.2019 року щодо звернення стягнення на нерухоме майно, як на предмет іпотеки та встановлено визначення способу реалiзацiї нерухомого майна, як предмету iпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою цiною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайнi цiни на цей вид майна на пiдставi оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна пiд час проведення виконавчих дiй.
В подальшому, як зазначив скаржник, 19.10.2023 року у відповідь на адвокатський запит щодо надання інформації про поточний стан справ у виконавчому провадженні, державний виконавець повідомив про те, що у рамках виконавчого провадження №60107977 від 19.09.2019 року складено звіт про оцінку цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт», що розташований за адресою: м. Одеса, 19-й кiлометр Старокиївської дороги, 34 згiдно із яким вартість нерухомого майна становить 132148000,00 грн. з урахуванням ПДВ; сторонам виконавчого провадження спрямований лист державного виконавця від 15.09.2023 року №60107977/6-20.1 з повiдомленням, що вартістъ нерухомого майна становить 132148000,00 грн. з урахуванням ПДВ; складений акт державного виконавця від 22.09.2023 року після перевірки майна на предмет його цілісності.
З приводу зазначеного вище скаржник зауважив, що до поштового вiддiлення АТ «УКРПОШТА» №65025 у місті Одеса, що обслуговує Публічне акціонерне товариство «Одесапродконтракт», лист державного виконавця від 15.09.2023 року не надходив та є відсутнім у розпорядженні  скаржника, його змiст та склад додаткiв до такого листа не є вiдомими.
Також скаржник наголосив, що оцiнювачi Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейський центр консалтингу та оцінки», або оцiнювачi iнших суб`єктів оціночної дiяльностi - суб`єктів господарювання нiколи на земельнiй дiлянцi, де знаходиться нерухоме майно, не перебували та таке майно ззовнi та зсередини не оглядали; 22.09.2023 року державнi виконавцi Вiддiлу примусового виконання рiшень Департаменту державної виконавчої служби Мiнiстерства юстицiї України або iншi державнi виконавцi за дорученням Вiддiлу примусового виконання рiшень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на земельнiй дiлянцi, де знаходиться нерухоме майно не перебували та нерухоме майно ззовнi та зсередини не оглядали.
Відтак, на переконання скаржника, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. вчинені неправомірні дії у виконавчому провадженні 60107977 щодо визначення вартості майна – цілісного майнового комплексу ПАТ "Одесапродконтракт", внаслідок чого така оцінка має бути визнана недійсною.
Окрім зазначеного, скаржник вказав, що звіт про оцінку нерухомого майна, складений неналежним (упередженим та некомпетентним) суб?єктом оціночної діяльності - суб?єктом господарювання, що напряму впливає на дійсність визначеної таким суб?єктом ринкової вартості нерухомого майна. 
На думку відповідача, нерухоме майно перед здійсненням оцінки безпосередньо не оглядалося будь-яким суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання, що суперечить положенням Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав", який є обов`язковим до виконання в силу Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". А також те, що оцінювач при проведенні оцінки нерухомого майна та складанні Звіту про оцінку нерухомого майна та визначенні дійсної ринкової вартості майна не врахував повне руйнування окремих будівель та споруд, що входять до складу нерухомого майна, та інші зміни у складі майна.
Скаржник вважає, що суб?єкт оціночної діяльності був залучений до оцінки нерухомого майна у виконавчому провадженні не у спосіб та не у порядку, передбачених чинним законодавством України.
Державний виконавець, на переконання скаржника, не відвідував нерухоме майно 22.09.2023 року та не міг скласти за результатами такого відвідування Акт державного виконавця від 22.09.2023 року після перевірки майна, описаного та арештованого постановою від 04.12.2019 року, на предмет його цілісності. При цьому, представники скаржника, зберігача нерухомого майна та інші особи, що мали бути залучені до перевірки нерухомого майна до такої процедури не залучалися та відповідно участі у складанні такого Акту державного виконавця від 22.09.2023 року після перевірки майна, описаного та арештованого постановою від 04.12.2019 року, на предмет його цілісності, не приймали та своїми підписами дійсність обставин, зазначених у Акті, не підтвердили, отже, зазначені у акті відомості не відповідають дійсності, а сам акт складений після складання звіту.
Також встановлена у Звіті вартість нерухомого майна у сумі 132 148 000 грн. з урахуванням ПДВ є значно та безпідставно заниженою і не відповідає дійсній ринковій вартості нерухомого майна, яка згідно даних з Єдиної бази даних звітів про оцінку станом на жовтень 2023 року складає 699 611 816,23 грн. Допущені при оцінці майна порушення напряму впливають на визначення дійсної ринкової вартості нерухомого майна та можуть завдати істотних збитків у вигляді неотриманого    доходу, що може залишитись у товариства після задоволення вимог стягувача у виконавчому провадженні після продажу майна.
Окрім наведеного, скаржник зауважив, що звіт про оцінку цілісного майнового комплексу, лист державного виконавця від 15.09.2023 №30107977/6-20.1, акт державного виконавця від 22 вересня 2023 року скаржнику направлені не були. Про наявність звіту скаржнику стало відомо 19.10.2023 року з листа державного виконавця, який надійшов на адвокатський запит. Звіт оприлюднений у Автоматизованій системі виконавчого провадження лише 25 жовтня 2023 року, що на переконання скаржника є поважними причинами для поновлення йому процесуального строку на оскарження дій державного виконавця у даній справі.
Господарський суд Одеської області ухвалою від 25.12.2023 року у справі №916/302/16 поновив Публічному акціонерному товариству "Одесапродконтракт" строк для подання скарги до суду; скаргу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" задовольнив частково; визнав недійсною оцінку цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", що розташований за адресою: м. Одеса, 19-й км. Старокиївської дороги, будинок 34, оформлену Звітом про оцінку майна, складеним 29.08.2023 року суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю  "Європейський центр консалтингу та оцінки"; в задоволенні решти скарги відмовив.
Частково задовольняючи скаргу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" на дії державного виконавця, суд першої інстанції, зазначаючи про наявність підстав для задоволення клопотання скаржника про поновлення строку на звернення останнього до суду з відповідною скаргою, виснував про те, що за встановлених судом обставин, під час розгляду скарги,  враховуючи, що ознайомлення з об`єктом оцінки є важливою та обов`язковою стадією проведення оцінки об`єкта, проведення оцінки без натурного огляду, є порушенням п. 56 Національного стандарту № 1 та п. 1, 6 ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", що ставить під сумнів дійсний стан майна та відповідно достовірність звіту оцінки на предмет визначення вартості майна, з огляду на що наявні підстави вважати недійсною оцінку цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", що розташований за адресою: м. Одеса, 19-й км. Старокиївської дороги, будинок 34, оформлену Звітом про оцінку майна, складеним 29.08.2023 суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейський центр консалтингу та оцінки".
Щодо інших вимог скаржника, викладених ним у скарзі на дії державного виконавця, місцевий господарський суд вказав, що такі вимоги не потребують задоволення, оскільки останні є такими, що не знайшли свого правового обґрунтування під час розгляду скарги.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Національний банк України з ухвалою суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 року у справі №916/302/16 скасувати в частині задоволення скарги i ухвалити нове рiшення у вiдповiднiй частинi про вiдмову у задоволеннi скарги у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи. 
Зокрема, за доводами апеляційної скарги, Національний Банк, посилаючись на фактичні обставини, встановлені судом під час розгляду скарги зазначає, що боржник зі скаргою звернувся до місцевого господарського суду з порушенням строку звернення до суду, встановленого положеннями ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 341 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому, на переконання Національного банку, боржником, на підтвердження підставності для поновлення йому процесуального строку на звернення до суду з відповідною скаргою, не надано жодного доказу, одним iз яких є акт або довiдка АТ «Укрпошта» про відсутністъ кореспонденцiї за вказаний перiод, надісланої державною виконавчою службою боржнику.
Посилаючись на низку правових позицій Верховного Суду у подібних правовідносинах, Національний банк наголосив, що оскiльки зi скаргою про визнання неправомiрними дій державного виконавця скаржник звернувся до суду лише у листопадi 2023 року, майже через півтора мiсяця з моменту направлення повiдомлення про оцiнку арештованого майна, тобто з порушенням строку звернення до суду, встановленого положеннями ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, суд мав вiдмовити боржнику у поновленнi процесуального строку на її подання та повернути таку скаргу без розгляду.
Також, на переконання Національного банку, під час розгляду судом першої інстанції скарги боржника було порушено строки розгляду скарги та допущені порушення норм процесуального права.
Окрім наведеного, на думку Банку, висновки суду першої інстанції щодо невідповідності Звіту про оцінку майна на підставі обставини його складання без натурного обстеження нерухомого майна є необґрунтованими, оскільки Нацiональним стандарт № 1 передбачає роздiл, яким визначено загальнi вимоги до проведення незалежної оцiнки майна, зокрема, передбачено необхiднiсть ознайомлення оцiнювачем з об`єктом оцiнки, збирання та оброблення вихiдних даних та іншої інформацiї, необхідної для проведення оцiнки. 
Крім того, як зазначено Банком, п. 52 Нацiонального стандарту №1 визначено, що оцiнювач самостiйно здiйснює пошук iнформацiйних джерел за винятком документiв, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки, згідно із договором.
Відтак, на переконання Банку, оцінювачем не було порушено вимог чинного законодавства під час здійснення оцінки також і з огляду на те, що по-перше, Банком було надано оцінювачу всі необхідні документи для оцінки, а по – друге, особистий огляд об`єкту оцінки оцінювачем не було здійснено через його недопуск до об`єкту, що не заперечується самим боржником.
Разом з тим, Банк звертає увагу суду апеляційної інстанції в апеляційній скарзі на ту обставину, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не врахував, що рецензування звiту з оцiнки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатiв такої оцiнки.
Так, за доводами Банку, який послався на низку правових позицій Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оцiнку майна, майнових прав та професiйну оцiночну дiяльнiсть в Україні» передбачено, що однією iз форм оцiнки майна є рецензування звiту про оцiнку майна (акта оцiнки майна), яке полягає у їх критичному розглядi та наданнi висновкiв щодо їх повноти, правильностi виконання та вiдповiдностi застосованих процедур оцiнки майна вимогам нормативно-правових актів з оцiнки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцiнки майна.
Проте, як зазначив Національний Банк, боржник, у разі його незгоди з проведеною оцінкою, не був позбавлений можливостi ознайомитися iз матеріалами виконавчого провадження у порядку ст. 19 Закону та замовити рецензування звіту, однак таким правом скаржник не скористався.
Отже, на думку Банку, який скористався правом на рецензію оцінки об`єктів оцінки, рецензування звiту з оцiнки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатiв оцінки.
Водночас, Національний Банк вважає, що єдиною метою, яку намагається досягти Публічне акціонерне товариство «Одесапродконтракт», подавши скаргу у цiй справi, це створити перешкоди ефективному виконанню судового рішення, що заслуговувало окремої оцiнки судом, в тому числi на предмет "зловживання правами" з вiдповiдним наслiдками, однак суд першої iнстанцiї не надав оцiнку цим фактам.
Наведене, на переконання Банку, є підставами для скасування ухвали місцевого господарського суду в оскаржуваній частині.
Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 29.01.2024 року у справі №916/302/16 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного банку України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 року про часткове задоволення скарги на дії державного виконавця у справі №916/302/16, призначив справу до судового розгляду.
Міністерство юстиції України з ухвалою суду першої інстанції також не погодилося, тому звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 року у справі №916/302/16 скасувати в частині задоволення скарги i ухвалити нове рiшення яким у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" у справі №916/302/16 відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга Міністерства також мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи.
Зокрема, обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, Міністерство юстиції України, посилаючись на фактичні обставини справи, щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції про поновлення боржнику строку на звернення до суду із скаргою зазначило, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу боржника є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку державного виконавця, а тому не може свідчити про неправомірність його дій. 
Водночас, на переконання Міністерства, в матеріалах справи відсутні підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, тому факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.
Тобто, як вважає Міністерство, державним виконавцем виконано вимоги ст. 28 Закону, оскільки надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу Національного банку та боржника, а тому Товариство вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення.
Міністерство виснує, що боржник належним чином не обґрунтовує підстави для поновлення судом строку на подання скарги, що свідчить про їх пропущення та не вказує, що йому заважало ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, тому твердження боржника про те, що ним не отримувалось повідомлення про результати визначення вартості майна у виконавчому провадженні № 60107977 не відповідають дійсності, оскільки дане повідомлення йому направлялось в установленому порядку.
Водночас, Міністерство звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що Товариством не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів, яким слугував би акт або довідка АТ «Укрпошта» про відсутність кореспонденції за вказаний період надісланої державною виконавчою службою боржнику.
Також Міністерство наголошує, що єдиною метою, яку намагається досягти Публічне акціонерне товариство «Одесапродконтракт», подавши скаргу у цій справі, це створити перешкоди ефективного виконання судового рішення, що заслуговувало окремої оцінки судом, в тому числі на предмет "зловживання правами" з відповідними наслідками, однак суд першої інстанції не надав оцінку цим фактам.
Окрім наведеного, Міністерство вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про визнання недійсною оцінку цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", що розташований за адресою: м. Одеса, 19-й км. Старокиївської дороги, будинок 34, оформлену Звітом про оцінку майна, складеним 29.08.2023 року суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю  "Європейський центр консалтингу та оцінки".
Зокрема, за доводами Міністерства, звертаючись зі скаргою, скаржник стверджує про відсутність безпосереднього огляду нерухомого майна та заниження оцінювачем вартості майна. Проте, зауваження боржника щодо проведення оцінки без виїзду оцінювача за адресою знаходження об`єкта оцінки по – перше, не підтверджено жодним доказом, а по-друге, скаржник не скористався своїм правом на ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження у порядку ст. 19 Закону та замовлення рецензування звіту у випадку наявності незгоди з ним, що є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки.
В той же час, як зауважило Міністерство, боржником не надано ані рецензії на звіт про оцінку майна, ані інших доказів, які б підтверджували невідповідність ціни майна, визначеній у висновку, припущення та твердження боржника, що визначена вартість майна занижена, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для висновку про порушення права Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтрат», тоді як на замовлення Національного банку здійснено рецензію на оцінку, в якій зазначено, що звіт в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність такої оцінки.
Враховуючи наведене, Міністерство вважає, що судом першої інстанції порушено об`єктивність розгляду справи, зроблено помилкові висновки, та як наслідок ухвала Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 року у справі № 916/302/16 підлягає скасуванню в частині задоволених вимог скаржника, а в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" має бути відмовлено у повному обсязі.
Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 09.02.2024 року у справі №916/302/16 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 року про часткове задоволення скарги на дії державного виконавця у справі №916/302/16, об`єднав для спільного розгляду апеляційні скарги Національного банку України та Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 року про часткове задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, поданої у справі №916/302/16, призначив справу до судового розгляду.
12.02.2024 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Міністерства юстиції України надійшов відзив (вх. 19/24/Д1), у якому Міністерство просило суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023  задовольнити, оскаржувану ухвалу в частині задоволених судом першої інстанції вимог скаржника скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" у справі № 916/302/16 відмовити в повному обсязі. Відзив судовою колегією долучено до матеріалів оскарження ухвали.
Зокрема, за доводами відзиву, Міністерство послалося на аналогічні обставини, зазначені ним в апеляційній скарзі на оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.
16.02.2024 року від Міністерства юстиції України до Південно-західного апеляційного господарського суду через підсистему «Електронний суд» надійшли клопотання, у яких Міністерство зазначило про наявність в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу Національного банку України технічних описок, які виникли при їх наборі, а тому викладені ним фактичні обставини справи Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просив вважати вірним саме в редакції поданих клопотань.
Також, 14.02.2024 року через канцелярію до Південно – західного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" надійшов відзив на апеляційні скарги Національного банку України та Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 року на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 року про часткове задоволення скарги на дії державного виконавця у справі №916/302/16 (вх. №19/24/Д2), у якому заявник скарги просив суд апеляційної інстанції зазначені апеляційні скарги залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції – без змін, вирішити питання про розподіл судових витрат. Відзив судовою колегією долучено до матеріалів оскарження ухвали.
Зокрема, за доводами відзиву, Публічне акціонерне товариство "Одесапродконтракт", посилаючись на фактичні обставини, встановлені судом у даній справі під час розгляду скарги, вказало, що докази на підтвердження спрямування листа державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 15.09.2023 року №60107977/6-20.1 про повідомленя Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт» про результати оцінки ЦМК на адресу Товариства відсутні.
При цьому, інформацію про проведену оцінку скаржник отримав лише у відповіді на запит адвоката.
Товариство вважає, що твердження, зазначені скаржниками в апеляційних скаргах щодо необґрунтованості доводів скаржника про наявність підстав для поновлення процесуального строку для подання скарги на дії державного виконавця, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, а є лише припущеннями апелянтів.
Окрім наведеного, Публічне акціонерне товариство "Одесапродконтракт" у відзиві зазначає, що посилання скаржників в апеляційних скаргах на правові висновки Верховного Суду, не є релевантним обставинам, які є об`єктом дослідження у даній справі, а тому також не можуть прийматися до уваги судом апеляційної інстанції.
Також, зазначаючи про належність способу захисту прав боржника щодо оскарження звіту про оцінку майнового комплексу, посилаючись на правову позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах, Товариство вказує, що скаржниками також безпідставно виснується про те, що висновки суду першої інстанції про невідповідність Звіту про оцінку ЦМК на підставі обставини його складання без натурного обстеження є необґрунтованими, зокрема, з огляду на те, що усі фотографії та інші документи щодо складу та технічного стану ЦМК, надані Національним банком для здійснення оцінки датовані до 2019 року, що обов`язково потребувало від оцінювача актуалізації даних об`єкта, що оцінюється.
Відтак, на переконання Товариства, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.
Інші учасники справи своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзиви на апеляційні скарги не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, представники скаржників  просили суд апеляційної інстанції апеляційні скарги задовольнити, ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Продконтракт» відмовити у повному обсязі.
Представник боржника в судовому засіданні підтримав свої доводи та заперечення, викладені письмово у відзиві, просив суд апеляційної інстанції оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будь-яких клопотань до суду апеляційної інстанції не надали, про дату, про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи звіти про електронну відправку на офіційні електронні адреси учасників справи ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття провадження та призначення справи до розгляду. 
Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України,  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе переглянути оскаржувану ухвалу суду першої інстанції за відсутності представників інших учасників справи.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Обговоривши доводи та вимоги апеляційних скарг, заслухавши учасників справи, які з`явилися до судового засідання, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Національного банку України та Міністерства юстиції України потребують часткового задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 року про часткове задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, поданої у справі №916/302/16 потребує скасування з ухваленням нового рішення про залишення скарги Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" без розгляду в зв`язку з відмовою у поновленні пропущеного строку на її подання, враховуючи таке.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

З матеріалів оскарження ухвали судовою колегією встановлено, що 09.02.2016 року Національний банк України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" (з урахуванням заява про уточнення позовних вимог), про звернення стягнення, у рахунок погашення заборгованості Банку перед НБУ за кредитним договором про рефінансування від 26.11.2009 року № 29 у сумі 3 162 606 403 грн. 14 коп., яка складається із заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 3 092 825 995 грн. 46 коп., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 68 754 093 грн. 14 коп., пені за простроченими процентами у розмірі 1 026 314 грн. 54 коп., на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 26.11.2009 року, за реєстровим номером 4127, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. (далі - Іпотечний договір), та належить Товариству, а саме, нерухоме майно: цілісний майновий комплекс, за адресою: м. Одеса, 19 км Старокиївської дороги, будинок 34, реєстраційний номер 323875851101, що складається з будівель і споруд, перелік міститься  у відповідній заяві, та всі невіддільні від вищезазначеного майна: поліпшення, складові частини, внутрішні системи, реконструкції, зміни та доробки, тощо. Визначення способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.07.2019 року у справі №916/302/16 позов Національного банку України до Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" задоволено.
На виконання вказаного рішення 29.08.2019 року Господарським судом Одеської області було видано відповідні накази.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 року рішення Господарського суду Одеської області від 29.07.2019 року у справі №916/302/16 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 07.06.2022 року рішення Господарського суду Одеської області від 29.07.2019 року та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 року у справі № 916/302/16 залишено без змін.
01.11.2023 року до Господарського суду Одеської області від Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" надійшла скарга на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій скаржник просив суд:
- визнати поважними причини пропуску строку подання та ухвалою Господарського суду Одеської області поновити Публічному акціонерному товариству "Одесапродконтракт" строки подання даної скарги на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича у виконавчому провадженні №60107977 від 19.09.2019 року щодо визначення вартості майна – цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", що розташований за адресою: м. Одеса, 19-й км. Старокиївської дороги, будинок 34 та інші (у порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України);
- прийняти дану скаргу;
- витребувати ухвалою Господарського суду Одеської області у державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. належно засвідчені копії вказаних у прохальній частині скарги документів;
- визнати неправомірними дії державного виконавця Яковенка Владислава Андрійовича у виконавчому провадженні №60107977 від 19.09.2019 року щодо визначення вартості майна – цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" ;
- визнати недійсною оцінку цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", розташованого за адресою: м. Одеса, 19-й км. Старокиївської дороги, будинок 34, оформлену звітом про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання Товариством з обмеженою відповідальністю  "Європейський центр консалтингу та оцінки";
- визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича у виконавчому провадженні № 60107977 від 19.09.2019 року щодо здійснення 22.09.2023 року перевірки майна на предмет його цілісності, описаного та арештованого постановою від 04.12.2019 року;
- зобов?язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. усунути допущені порушення із неухильним дотримання норм та положень Закону України "Про виконавче провадження", зокрема шляхом:
1) проведення особисто державним виконавцем нового огляду нерухомого майна за участю представників Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" на предмет його цілісності на поточну дату;
2) проведення повноважними представниками суб`єкту оціночної діяльності    - суб`єкта господарювання нового безпосереднього огляду нерухомого майна за участю представників Публічного акціонерного товаритва "Одесапродконтракт";
3) складання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання нового звіту про оцінку нерухомого майна за результатом його безпосереднього огляду за участю представників Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт";
4) належного письмового повідомлення Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" про визначену ринкову вартість нерухомого майна за результатами нової оцінки нерухомого майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності    - суб`єктом господарювання    за результатами його безпосереднього огляду за участю представників Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" із спрямуванням Публічному акціонерному товариству "Одесапродконтракт" такого нового звіту про оцінку нерухомого майна.
Зазначена вище скарга ґрунтується на наступних обставинах:
- державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. вчинені неправомірні дії у виконавчому провадженні №60107977 щодо визначення вартості майна – цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт";
- звіт про оцінку нерухомого майна складений неналежним (упередженим та некомпетентним) суб?єктом оціночної діяльності - суб?єктом господарювання, що напряму впливає на дійсність визначеної таким суб?єктом ринкової вартості нерухомого майна;
- нерухоме майно перед здійсненням оцінки безпосередньо не оглядалося будь-яким суб`єктом оціночної діяльності-суб`єктом господарювання, що суперечить положенням Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав", який є обов`язковим до виконання в силу Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні";
- оцінювач при проведенні оцінки нерухомого майна та складанні Звіту про оцінку нерухомого майна та визначенні дійсної ринкової вартості майна не врахував повне руйнування окремих будівель та спору, що входять до складу нерухомого майна, та інші зміни у складі майна;
- суб?єкт оціночної діяльності був залучений до оцінки нерухомого майна у виконавчому провадженні не у спосіб та не у порядку, передбачених чинним законодавством України;
- державний виконавець не відвідував нерухоме майно 22.09.2023 року та не міг скласти за результатами такого відвідування Акт державного виконавця від 22.09.2023 року після перевірки майна, описаного та арештованого постановою від 04.12.2019 року, на предмет його цілісності;
- представники скаржника, зберігача нерухомого майна та інші особи, що мали бути залучені до перевірки нерухомого майна до такої процедури не залучалися та відповідно участі у складанні такого Акту державного виконавця від 22.09.2023 року після перевірки майна, описаного та арештованого постановою від 04.12.2019 року, на предмет його цілісності, не приймали та своїми підписами дійсність обставин, зазначених у Акті, не підтвердили; 
- зазначені у акті відомості не відповідають дійсності, а сам акт складений після складання звіту;
- встановлена у Звіті вартість нерухомого майна у сумі 132 148 000 грн. з урахуванням ПДВ є значно та безпідставно заниженою і не відповідає дійсній ринковій вартості нерухомого майна, яка згідно даних з Єдиної бази даних звітів про оцінку станом на жовтень 2023 року складає 699 611 816 грн. 23 коп.;
- допущені при оцінці майна порушення напряму впливають на визначення дійсної ринкової вартості нерухомого майна та можуть завдати істотних збитків у вигляді неотриманого    доходу, що може залишитись у Товариства після задоволення вимог стягувача у виконавчому провадженні після продажу майна;
- Звіт про оцінку цілісного майнового комплексу, лист державного виконавця від 15.09.2023 року №30107977/6-20.1, Акт державного виконавця від 22.09.2023 року скаржнику направлені не були;
- про наявність звіту скаржнику стало відомо 19.10.2023 року з листа державного виконавця, який надійшов на адвокатський запит; 
- звіт оприлюднений у Автоматизованій системі виконавчого провадження лише 25.10.2023 року, з огляду на що, наявні підстави для поновлення скаржнику процесуального строку на подання скарги на дії державного виконавця.
На підтвердження своєї правової позиції заявником скарги суду першої інстанції було надано копії документів, які підтверджують наступні обставини.
Так, у відповідь на адвокатський запит адвоката Щукіна О.С. від 19.10.2023 року №19/10/23-2 Відділ примусового виконання рішень Департамента Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України листом від 19.10.2023 року №137557/162185-33-23/20.1 повідомив адвоката, зокрема про те, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №60107977 з примусового виконання наказу №916/302/16, виданого 29.08.2019 року Господарським судом Одеської області, в рамках якого 19.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам такого провадження. В ході виконання, державним виконавцем здійснено опис і арешт майна боржника, зазначеного у виконавчому документів, про що прийнято відповідну постанову. 20.12.2021 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейський центр консалтингу та оцінки». Відповідно до звіту про оцінку цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт», його вартість становить 132 148 000 грн. з урахуванням ПДВ, про що листом державного виконавця від 15.09.2023 року №60107977/6-20.1 повідомлено сторін виконавчого провадження. Відповідно до акта державного виконавця від 22.09.2023 року здійснено перевірку майна на предмет його цілісності, описаного та арештованого постановою від 04.12.2019 року.
В подальшому, адвокатом на адресу державного виконавця Яковенка В.А. було направлено черговий адвокатський запит від 23.10.2023 року №23/10/23-1 з відповідними вимогами, до якого було долучено довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості, сформованою Щукіним О.С. та роздруківку від 19.10.2023 року з Автоматизованої системи виконавчого провадження по виконавчому провадженні №60107977.
Також скаржником до суду було надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.09.2019 року; копію постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 20.12.2021 року; копію постанови державного виконавця про відвід суб`єкту оціночної діяльності – суб`єкту господарювання для участі у виконавчому провадженні від 24.10.2022 року.
Окрім зазначеного, в матеріалах оскарження ухвали наявні наступні документи.
Так, з відповіді Відділу примусового виконання рішень Департамента Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.06.2023 року №60107977/6-20.1 вбачається зокрема, що Державний виконавець Яковенко В.А. повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейський центр консалтингу та оцінки» про те, що постановою Верховного Суду від 29.05.2023 року у справі 916/302/16  встановлено те, що постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності, суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №60107977 від 20.12.2021 року є діючою, з огляду на що Державний виконавець Яковенко В.А. просив Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейський центр консалтингу та оцінки» надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна з питань визначення вартості майна боржника.
19.06.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейський центр консалтингу та оцінки» листом №59 повідомило державного виконавця про вартість послуг по виготовленню Звіту про оцінку майна.
27.06.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейський центр консалтингу та оцінки» здійснило звіт про оцінку цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт», що розташований за адресою: м. Одеса, 19-км Старокиївської дороги, буд. 34 на висновками якого вартість об`єкту становить 132148000 грн.
01.09.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейський центр консалтингу та оцінки» повідомило державного виконавця листом №84 про те, що воно направляє йому відповідний  звіт про оцінку.
Також у матеріалах оскарження ухвали наявна рецензія від 31.08.2023 року на Звіт про оцінку цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт», що розташований за адресою: м. Одеса, 19-км Старокиївської дороги, буд. 34, виготовлена Громадською організацією «Всеукраїнська спілка оцінювачів землі», відповідно до якої звіт в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.  
15.09.2023 року Головним державним виконавцем на адресу Національного Банку України та Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт» направлено листа №60107977/6-20.1,  відповідно до якого і стягувач, і боржник були повідомлені про наявність Звіту про оцінку цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт», що розташований за адресою: м. Одеса, 19-км Старокиївської дороги, буд. 34, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейський центр консалтингу та оцінки».
Також, як встановлено судовою колегією з матеріалів оскарження ухвали 06.11.2023 року, Національним банком України до Господарського суду Одеської області  до матеріалів справи надані письмові докази.
Так, з реєстру письмових поштових відправлень (відомості) вбачається, що під №14 на адресу Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт» 19.09.2023 року Міністерством юстиції України направлялося поштове відправлення простою кореспонденцією №60107977/6-20.1.
Сформовано таку відомість відділом Державної виконавчої служби 21.09.2023 року, що також підтверджується наявним у матеріалах оскарження ухвали фіскальним чеком від 21.09.2023 року на суму 4053 грн. 60 коп.
Інших належних та допустимих письмових доказів на підтвердження вимог скарги на дії державного виконавця або заперечень на неї матеріали оскарження ухвали не містять.
Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 року у справі №916/302/16 поновлено Публічному акціонерному товариству "Одесапродконтракт" строк для подання скарги до суду; скаргу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" задоволено частково; визнано недійсною оцінку цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", що розташований за адресою: м. Одеса, 19-й км. Старокиївської дороги, будинок 34, оформлену Звітом про оцінку майна, складеним 29.08.2023 року суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю  "Європейський центр консалтингу та оцінки"; в задоволенні решти скарги відмовлено.
Отже, предметом апеляційного перегляду у даному разі є обставини на підтвердження або спростування підстав для поновлення строку для прийняття скарги до розгляду та часткового задоволення скарги  Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви часткового прийняття аргументів, викладених скаржниками в апеляційних скаргах, за якими суд апеляційної інстанції не  погодився з висновками суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

Перед тим, як переглядати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції про часткове задоволення скарги боржника на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по суті вимог Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", судова колегія вважає за необхідне вирішити питання стосовно встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для поновлення Публічному акціонерному товариству "Одесапродконтракт" пропущеного процесуального строку для можливості звернення заявника до суду з такою скаргою.
Так, відповідно до положень ст. 129-1   Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно зі ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Частинами 1, 3 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчим документом. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року N 18-рп/2012).
Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У ч. 1 ст. 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").
Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі “Фуклев проти України”, заява N 71186/01, п. 84).
Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п.1 ст. 6 Конвенції.
Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".
Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
В той же час, відповідно до вказаної статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. 
Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).
Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Державний виконавець, як працівник державної виконавчої служби відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.
Відповідно до   ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього   Кодексу, порушено їхні права.
При цьому, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до ст. 339 - 341 Господарського процесуального кодексу України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів державної виконавчої служби.
Згідно із пунктом «а» ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.
При цьому, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч. 2 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України).
Так, судовою колегію у даній справі встановлено, що, звертаючись до Господарського суду Одеської області 01.11.2023 року  зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Публічне акціонерне товариство "Одесапродконтракт", зокрема, просило суд визнати поважними причини пропуску строку подання та ухвалою Господарського суду Одеської області поновити Публічному акціонерному товариству "Одесапродконтракт" строки подання даної скарги на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича у виконавчому провадженні №60107977 від 19.09.2019 року щодо визначення вартості майна – цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", що розташований за адресою: м. Одеса, 19-й км. Старокиївської дороги, будинок 34 та інші (у порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України), аргументуючи поважність пропуску строку тим, що будь-яких повідомлень від державного виконавця щодо визначення вартості такого майна боржник не отримував, в Автоматизованій системі виконавчих проваджень така інформація на час її відкриття боржником була відсутня, відомості про надання державному виконавцю звіту про оцінку майна боржника адвокат Щукін О.С. дізнався вже з відповіді Відділу примусового виконання рішень Департамента державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.10.2023 року на адвокатський запит представника боржника. 
Відтак, Публічне акціонерне товариство "Одесапродконтракт" вважає, що підстави, за яких останнім пропущено визначений процесуальним законодавством строк для звернення до суду з відповідною скаргою на дії державного виконавця у виконавчому провадженні є поважними.
Суд першої інстанції, задовольняючи вимоги заявника скарги в частині визнання причин пропуску процесуального строку для подання скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця поважними, посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку, зазначає, що направлення листів простою кореспонденцією виключає обов`язок поштової установи перевіряти зміст відправлення, а отже не може з достовірністю підтвердити направлення певного документу.
Крім того, за висновками суду, із відомостей про виконавче провадження, що розміщені в Автоматизованій системі виконавчого провадження, доступ до яких наявний у учасників виконавчого провадження, лист №60107977/6-20.1 від 15.09.2023 року (який містить назву ознайомлення з оцінкою) та Звіт про оцінку майна внесені 25.10.2023 року, що фактично виключало можливість боржника ознайомлення з такими документами до моменту їх внесення, тобто до 25.10.2023 року.
Відтак, на переконання суду першої інстанції, докази щодо повідомлення боржника про результати оцінки майна не підтверджують з достовірністю виконання державним виконавцем обов`язку щодо своєчасного повідомлення боржника про результати оцінки, а тому, клопотання скаржника про поновлення строку на звернення останнього до суду з відповідною скаргою є обґрунтованим.
Судова колегія не погоджується з таким висновкоом суду першої інстанції з приводу доведення заявником наявності поважних причин для поновлення боржнику процесуального строку для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, враховуючи таке.
Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень Господарського процесуального кодексу України, вміщених у роз. VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема, щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом «а» ч. 1 ст. 341 цього Кодексу (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2019 року у справі № 920/149/18).
Пунктом «а» ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа   дізналася або повинна була   дізнатися про порушення її права. Водночас, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч. 2 ст. 341 Господарського процесуального кодексу   України) і саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності непереборних обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.
Разом з тим, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 04.02.2022 року у справі № 925/308/13-г зазначила, що за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, суд доходить висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. У цьому висновку Суд врахував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності. 
Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо). 
У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14.08.2019 року у справі № 910/7221/17, від 12.01.2021 року у справі № 910/8794/17, від 12.10.2021 року у справі № 918/333/13-г, від 19.01.2024 року у справі №911/1216/21).
У п. 52, 53 постанови Верховного Суду від 24.10.2022 року у справі № 910/18480/20 також зазначено, що враховуючи положення законодавства (ст. 18, 19, 28 Закону «Про виконавче провадження»), учасник виконавчого провадження обґрунтовано покладається на отримання протягом розумного строку відповідних документів (відомостей) від виконавця, однак таке очікування не може бути надто тривалим. У випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що представник Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт» звернувся до державного виконавця із адвокатським запитом 19.10.2023 року, на який Відділ примусового виконання рішень Департамента Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України листом від 19.10.2023 року №137557/162185-33-23/20.1 повідомив адвоката, зокрема, про те, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №60107977 з примусового виконання наказу №916/302/16, виданого 29.08.2019 року Господарським судом Одеської області, в рамках якого 19.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам такого провадження. В ході виконання державним виконавцем здійснено опис і арешт майна боржника, зазначеного у виконавчому документів, про що прийнято відповідну постанову. 20.12.2021 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейський центр консалтингу та оцінки». Відповідно до звіту про оцінку цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт», його вартість становить 132 148 000 грн. з урахуванням ПДВ, про що листом державного виконавця від 15.09.2023 року №60107977/6-20.1 повідомлено сторін виконавчого провадження. Відповідно до акта державного виконавця від 22.09.2023 року здійснено перевірку майна на предмет його цілісності, описаного та арештованого постановою від 04.12.2019 року.
В той же час, з матеріалів оскарження ухвали вбачається, що 15.09.2023 року Головним державним виконавцем на адресу Національного Банку України та Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт» направлено листа №60107977/6-20.1 відповідно до якого і стягувач, і боржник були повідомлені про наявність Звіту про оцінку цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт», що розташований за адресою: м. Одеса, 19-км Старокиївської дороги, буд. 34, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейський центр консалтингу та оцінки».
З реєстру письмових поштових відправлень (відомості) вбачається, що під №14 на адресу Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт» 19.09.2023 року Міністерством юстиції України направлялося поштове відправлення простою кореспонденцією №60107977/6-20.1.
Сформовано таку відомість відділом Державної виконавчої служби 21.09.2023 року, що також підтверджується наявним у матеріалах оскарження ухвали фіскальним чеком від 21.09.2023 року на суму 4053 грн. 60 коп.
Отже, враховуючи положення ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає порядок та умови надсилання документів виконавчого провадження сторонам такого провадження, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення; державним виконавцем виконано обов`язок щодо повідомлення сторін виконавчого провадження щодо наявності Звіту про оцінку майна.
При цьому, судова колегія наголошує, що, враховуючи раніше визначене судовою колегією поняття презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, а також те, що скаржник, як юридична особа, яка багато років здійснює професійну господарську діяльність на ринку України і має значний досвід участі у судових процесах (як свідчать дані з Єдиного державного реєстру судових рішень), знайомився з матеріалами виконавчого провадження та міг передбачити наслідки несвоєчасного звернення з відповідною скаргою, звернувся до Господарського суду Одеської області зі скаргою на дії державного виконавця з пропуском встановленого десятиденного процесуального строку на її подання фактично без зазначення на те поважних причин, що не підтверджені суду жодними належними письмовими доказами, такими як, наприклад, довідками АТ «Укрпошта», відповідними актами тощо.
Водночас, судова колегія вважає висновок суду першої інстанції про те, що надані стягувачем документи не підтверджують достовірності поштового відправлення, направленого Відділом ДВС на адресу скаржника, помилковим, оскільки чинним законодавством, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження», такого обов`язку державного виконавця не передбачено. 
За приписами ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
А тому, зважаючи на те, що реєстром письмових поштових відправлень (відомості) підтверджено те, що під №14 на адресу Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт» 19.09.2023 року Міністерством юстиції України направлялося поштове відправлення простою кореспонденцією №60107977/6-20.1 (повідомлення боржника про наявність Звіту про оцінку), що кореспондується з іншими письмовими доказами, наявними у матеріалах оскарження ухвали, Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено заборони законодавця на такий вид повідомлення державного виконавця про документи виконавчого провадження, а скаржником зворотнього не доведено та не підтверджено факту неотримання ним простої поштової кореспонденції належними, допустимим доказами по справі, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 118, 339, 341 Господарського процесуального кодексу України, без врахування висновків Верховного Суду у застосуванні відповідних норм права (на які посилаються скаржники у своїх апеляційних скаргах) та дійшов до передчасних висновків про те, що Публічне акціонерне товариство «Одесапродконтракт» з поважних причин допустило пропуск процесуального строку на подання скарги на дії державного виконавця, поновив їх і розглянув скаргу по суті.
При цьому, обставини того, що дата фіскального чеку, відомості та реєстру не збігаються і стягувачем надано реєстр не у повному обсязі, у даному разі не спростовують того факту, що скаржником не доведено суду належним чином пропуск процесуального строку подання скарги на дії державного виконавця з поважних причин та наявність підстав для його поновлення судом. 
Також судова колегія наголошує, що згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, у п. 41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".
Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів(Diya 97 v. Ukraine, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
У справі "Устименко проти України" ЄСПЛ зазначив, що сама концепція "поважних причин" не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2024 року у справі №990/270/23.
З огляду на наведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що судом першої інстанції в порушення  норм процесуального права залишено поза увагою та не надано належної оцінки всім доказам та доводам скарги заявника щодо поновлення строку на оскарження дій державного виконавця у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування «вірогідності доказів».
Крім того, судова колегія наголошує на тому, що Законом України «Про виконавче провадження», зокрема у розд.  XIII «Прикінцеві та перехідні положення» частиною 10.2 пунктом 4 передбачено, що  у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року   №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року   № 2102-IX, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Отже, посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на те, що згідно із ч. 5 ст. 57 Закону виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку, а також те, що боржник не міг та не мав можливості знати про наявність Звіту про оцінку майна, оскільки такі відомості внесені державним виконавцем до Автоматизованої системи виконавчих проваджень 25.10.2023 року є таким, що суперечить вказаним вище вимогам Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки з урахуванням таких вимог у державного виконавця відсутні процесуальні обмеження у строках здійснення ним відповідних дій, зокрема щодо внесення відповідних відомостей до Системи або повідомлення сторін виконавчого провадження.
Таким чином, здійснивши перегляд оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в частині задоволення судом клопотання Публічного акціонерного товариства «Одесапродконтракт» про поновлення йому процесуального строку для подання скарги на дії державного виконавця в рамках виконання рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/302/16, судова колегія дійшла висновку про те, що скаржником належними та допустимими доказами по справі ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не доведено факту наявності поважних причин для поновлення пропущеного ним процесуального строку, обставини справи свідчать про належне повідомлення боржника про вчинені дії державним виконавцем, з огляду на що таке клопотання боржника задоволення не потребує.
Зважаючи на положення ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення скарги  Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" від 01.11.2023 року на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 277  Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 280 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
При цьому, обґрунтованим визнається судове рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
З огляду на зазначене, судова колегія визначилася, що є підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з мотивів недоведення скаржником наявності поважних причин для поновлення пропущеного ним процесуального строку на подання скарги на дії державного виконавця, наслідком чого є залишення такої скарги без розгляду. 
Відтак, судова колегія зазначає, що доводи скаржників з приводу відсутності підстав для поновлення боржнику процесуальних строків для подання скарги на дії державного виконавця знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, з огляду на що апеляційні скарги Національного банку України, м. Київ та Міністерства юстиції України, м. Київ потребують часткового задоволення, а оскаржувана ухвала потребує скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Одеса продконтракт» про визнання поважними причини пропуску строку подання скарги на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича у виконавчому провадженні №60107977 від 19.09.2019 року щодо визначення вартості майна – цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", що розташований за адресою: м. Одеса, 19-й км. Старокиївської дороги, будинок 34 та інші (у порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України) та поновлення такого строку; та залишення скарги Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визначення вартості майна від 01.11.2023 року (вх. №2-1659/23) з визначеними у прохальній частині вимогами без розгляду.
Керуючись ст. 118, 269, 270, 271, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Національного банку України, м. Київ та Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 року про часткове задоволення скарги на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. у справі №916/302/16 задовольнити частково.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.12.2023 року про часткове задоволення скарги на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. у справі №916/302/16 скасувати.
Відмовити у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" про визнання поважними причини пропуску строку подання та поновлення Публічному акціонерному товариству "Одесапродконтракт" строку подання скарги на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича у виконавчому провадженні №60107977 від 19.09.2019 року щодо визначення вартості майна – цілісного майнового комплексу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт", що розташований за адресою: м. Одеса, 19-й км. Старокиївської дороги, будинок 34 та інші (у порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України).
Залишити без розгляду скаргу Публічного акціонерного товариства "Одесапродконтракт" на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича від 01.11.2023 року (вх. №2-1659/23).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 20.02.2024 року. 
Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.

          Головуючий суддя 	           Г.І. Діброва	
Судді 	Н.М. Принцевська	
 	Г.П. Разюк