ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 березня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 401/3931/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),  суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання: Тарантюк А.Р.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 січня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Макарова Ю.І.) в адміністративній справі №401/3931/23 за позовом   ОСОБА_1 до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, Світловодського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
27 жовтня 2023 позивач звернувся до суду з позовом до управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, Світловодського відділу управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, про визнання протиправним та скасування рішення Світловодського відділу УДМСУ в Кіровоградській області від 20.09.2023 № 41 про примусове повернення до країни походження або третьої країни до 19.10.2023, зобов`язання роз`яснити певні дії.
Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з рішенням відповідача про примусове повернення до країни походження або третьої країни, оскільки в`їзд до України був пов`язаний з критичним станом здоров`я рідної матері. Через постійний догляд за матір`ю, вчасно не звернувся до міграційної служби з заявою про продовження строку перебування на території України. Оскільки стан здоров`я близької людини не змінився, є необхідним перебування позивача у країні.
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на вказане рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, та прийняти  нове судове рішення, яким задовольнити зазначені позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було надано належної оцінки доводам позивача. Так саме з підстав стану здоров`я матері не зміг вчасно звернутися до міграційної служби з заявою про продовження строку перебування на території України. Проте звертався із усним зверненням для отримання консультації щодо перебування у країні, проте відповіді та інформації надано не було. Також зазначає, що  не порушує норми законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а його дії не суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України.
Відповідач - Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у її задоволенні.
Розгляд справи здійснено в режимі відеоконференції.
В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.
Представники відповідачів у судове засіданні суду апеляційної інстанції не з`явилися, повідомлені про день, час та місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач є громадянином російської федерації, що підтверджено копією паспорта № НОМЕР_1 (а. с. 4).
Згідно інформації системи «Аркан», позивач останній раз прибув в Україну 20.02.2022 року через КПП «Юнаківка» та з цього часу не покидав територію України. (а.с.43)
Постановою начальника Світловодського відділу УДМС України в Кіровоградській області від 15.09.2023 на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст. 203 КУпАп у виді штрафу в сумі 3400грн, який 15.09.2023 сплачений позивачем. Також позивача  притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній порушив привила перебування в Україні, а саме перевищів більш ніж на 30 днів встановлений строк перебування в Україні. (а.с. 46-47, 49)
20.09.2023 Світловодським відділом УДМС України в Кіровоградській області  прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення мотивовано тим, що після закінчення дозволеного строку перебування, позивач не виїхав з України, до територіальних підрозділів УДМС у Кіровоградській області з питань продовження строку тимчасового перебування, оформлення дозволу на імміграцію, посвідки на постійне проживання та тимчасове місце проживання не звертався. Доказів про своє законне перебування в Україні не надав. Таким чином, громадянин російської федерації ОСОБА_1 під час перебування в Україні порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Зобов`язано позивача покинути територію України до 19.10.2023. (а .с. 5-6).
Вважаючи протиправним рішення, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку що оскаржене рішення відповідача  є правомірним.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Так, спірним в цій справі є рішення міграційної служби про примусове повернення до країни походження або третьої країни позивача.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі Закон № 3773).
Згідно з приписами частини 3 статті 9 Закону № 3773, строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Відповідно до ст. 17 Закону № 3773 іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).
Вказаною нормою визначено, що продовження строку перебування в Україні здійснюється на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та поданих документів в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приписами п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 "Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України" передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.
Пунктом 6 вказаної Постанови встановлено перелік документів і порядок їх подання для вирішення питання продовження строку перебування в Україні.
Відповідно до  приписів ст. 26 Закону № 3773, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Відповідно до приписів пункту 5 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150, підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни зокрема є дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.
Як свідчать встановлені обставини справи,  позивач є громадянином російської федерації, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , здійснив в`їзд в Україну 20.02.2022 та з того часу з України не виїжджав. 
За час перебування на території України із відповідною заявою про продовження строку перебування до ДМС не звертався, клопотання щодо набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на постійне проживання в Україні не порушував.
Таким чином враховуючи перебування позивачем в Україні з порушенням  строку визначеного ст. 9 Закону № 3773, відсутністю доказів звернення та подання документів для вирішення питання продовження строку перебування у країні, доводи скаржника про відсутність ним порушень норм міграційного законодавства України, є помилковими. Таким чином,  оскаржене рішення відповідача, прийнято правомірно.
Стосовно доводів позивача про звернення в усному порядку до міграційної служби, колегія суддів зазначає, що навіть таке звернення та можливе неотримання відповіді на звернення, не звільняє останнього від обов`язку дотримання міграційного законодавства України та не змінюють встановленого факту перебування на території України позивачем з порушенням норм законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 139, 288, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 січня 2024 року в адміністративній справі №401/3931/23 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак