ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 березня 2024 року 
м. Київ
справа № 560/11906/23
адміністративне провадження № К/990/35372/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Загороднюка А.Г., Єресько Л.О.,   
розглянувши у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції адміністративну справу № 560/11906/23
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року (головуючий суддя - Гонтарчук В. М., судді:        Біла Л. М.,  Матохнюк Д. Б.)
УСТАНОВИВ: 
І. Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не проведення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, починаючи з    01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації - 01 березня 2022 року.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачу.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано скаржнику протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали надати оригінал документа про сплату судового збору в розмірі 2 684 грн.
29 вересня 2023 року позивачем подано до суду апеляційної інстанції заяву, у якій останній зазначив, що предметом його позовних вимог є нарахування та виплата компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, яка є гарантійною та компенсаційною виплатою, передбаченою чинним законодавством, тобто додатковою заробітною платою, тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду цієї справи в усіх судових інстанціях.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернуто.
Ухвалюючи таке рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника. З огляду на це, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимоги позивача про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Тож підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні.
ІІІ. Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції 
ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року та ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року, у якій просить скасувати вказані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обгрунтування вимог касаційної скарги зазначено, що судами не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» при вирішенні питання щодо наявності права для звільнення від сплати судового збору у спорах про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення та компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати такої індексації, викладені у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 380/8976/21.
На думку скаржника спір про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення та компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати такої індексації, стосується заробітної плати військовослужбовця, а тому у вказаній категорії справ позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги № К/990/35372/23 складі: головуючий суддя - Кашпур О. В., судді: Радишевська О. Р., Уханенко С. А.
Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2023 року. Відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від    05 жовтня 2023 року у справі №560/11906/23.
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кашпур О.В., яка входять до складу колегії у цій справі, розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено новий склад суду: суддя-доповідач Соколов В. М., судді: Загороднюк А. Г., Єресько Л. О. 
Від відповідача - Військової частини НОМЕР_1 відзив на касаційну скаргу не надходив, що відповідно до приписів частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.
Ухвалою від 07 березня 2024 року Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М. провів необхідні дії з підготовки справи до касаційного розгляду та призначив її до розгляду у порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
IV. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
Згідно з ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2023 року, касаційне провадження відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про повернення апеляційної скарги.
Спірним є питання звільнення позивача від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення у межах, визначених статтею 341 КАС України, та надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд виходить з наступного.
Положеннями пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України визначено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Частиною першою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків, шляхом сплати судового збору за подання апеляційної скарги в установленому законом розмірі.
На виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, скаржником надіслано заяву,  в якій він зазначає, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Суд апеляційної інстанції оцінивши вказані доводи позивача про звільнення від сплати судового збору зазначив, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється на вимоги позивача про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, яка в силу положень частини другої статті 298 КАС України підлягає застосуванню до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Тобто, апеляційна скарга повертається з підстав, передбачених частиною другою статті 298 КАС України, при настанні двох взаємопов`язаних умов: 1) не усунення недоліків, на які вказав суд; 2) закінчення встановленого судом строку.
Оскільки скаржник не надав доказів сплати судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що недоліки поданої скарги апелянтом не усунуто, а тому 05 жовтня 2023 року виніс ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та повернення апеляційної скарги апелянту.
Колегія суддів вважає передчасним такий висновок, з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 зазначеного Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Предметом цього спору є нарахування та виплата позивачу як військовослужбовцю компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби.
Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці». Так, структура заробітної плати складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.
Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів (стаття 1, частина перша статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-ХII зі змінами).
Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, заробітна плата (грошове забезпечення) (частина перша, друга статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ).
Таким чином, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є складовими заробітної плати.
На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013.
Конституційний Суд України у вказаному Рішенні виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Так, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.
У пункті 2.2 Рішення від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Виходячи з цього, очевидним є те, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації є компенсаторною складовою доходу у вигляді заробітної плати працівника.
На тлі наведеного колегія суддів констатує, що спір про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, стосується заробітної плати військовослужбовця.
Отже, позивач в цій справі звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 05 травня 2022 року у справі № 380/8976/21, від 29 листопада 2023 року у справі №560/11895/23, від 14 грудня 2023 року у справі №560/11898/23, від 27 лютого 2024 року у справі №560/11405/23.
За таких обставин висновки суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги у зв`язку з несплатою судового збору є помилковими. 
У свою чергу суд апеляційної інстанції не урахував правовий статус позивача та суть його спірних правовідносин, зокрема, що вони стосуються нарахування та виплати заробітної плати позивача, що в силу Закону України «Про судовий збір» надає йому можливість звернутись за захистом своїх права без сплати судового збору.
Таким чином, у ході касаційного розгляду справи підтвердилися доводи касатора про те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали,  яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За таких підстав, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а ухвала Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року - скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
VІІ. СУДОВІ ВИТРАТИ
Розгляд справи не закінчено, тому питання про розподіл судових витрат не вирішується. 
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2023 року скасувати.
Справу № 560/11906/23 направити до Сьомого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В.  М.  Соколов

Судді                                                                                                           А. Г. Загороднюк
                    
                                                                                                    Л. О. Єресько