ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року	Львів	Справа № 351/558/23 пров. № А/857/25256/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Довгої О.І.,Запотічного І.І.,
з участю секретаря судового засідання:      Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2023 року, ухвалене суддею                    Собком В.М. у м.Снятин Івано-Франківської області у справі № 351/558/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови по справі по адміністративне правопорушення, -
                                                      ВСТАНОВИВ:
02 березня 2023 року позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Управління патрульної поліції у Чернівецькій області, у якому просив скасувати постанову серії ЕАС №6576417 від 21.02.2023 про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн.
Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області адміністративний позов задоволено.
Скасовано постанову серії ЕАС № 6576417, винесену 21.02.2023 лейтенантом поліції Коваль Денисом Володимировичем, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.
Рішення мотивоване тим, що оскільки позивачем 01.03.2023 подано апеляційну скаргу на постанову Снятинського районного суду від 01.02.2023 у справі № 351/1854/22 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік), то на час зупинення поліцейськими ОСОБА_1 ,  а саме станом на 21.02.2023, постанова не набрала законної сили. Окрім того, судом першої інстанції враховано, що у позивача був тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами серії DT №253086, термін дії якого закінчується 18.03.2023.
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді з урахуванням особливостей, визначених ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Так, судом з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесеної командиром взводу 4 роти 1 батальйону 1 УПП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Коваль Денисом Володимировичем, серії ЕАС №6576417 від 21.02.2023 встановлено, що ОСОБА_1 о 21.02.2023 о 12:36 в с. Оршівці по трасі Н-10 керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами Снятинським районним судом 01.02.2023, чим порушив пп. «а» п.2.1 ПДР України (а.с.5).
Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.
ОСОБА_1 , вважаючи постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6576417 від 21.02.2023 протиправною, звернувся до суду з вимогами про її скасування.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі – ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).
Відповідно доп.1.1 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно з ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пп. «а» п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, настає в разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами та тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ст.222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.4 ст.126 КУпАП.
Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В свою чергу, за п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.
В силу ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
В розумінні ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.ч. 2, 3 ст. 90 КАС України).
Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).
Так, в обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови позивач заперечує склад правопорушення, за яке його оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Позивач не заперечує факту керування транспортним засобом, однак покликається на наявність у нього тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 від 18.12.2022 та оскарження ним рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортними засобами.
Натомість, згідно доводів відповідача, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01.02.2023 у справі №351/1854/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Враховуючи строки оскарження рішення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, на дату зупинення транспортного засобу позивача інспектором Управління патрульної поліції в Чернівецькій області постанова суду набрала законної сили. Апеляційна скарга на постанову Снятинського районного суду від 01.02.2023 у справі №351/1854/22 подана позивачем 01.03.2023, тобто після складення оскаржуваної постанови серії ЕАС №6576417 від 21.02.2023.
Крім того наявність у позивача тимчасового посвідчення на право керування транспортними засобами не може бути визначальною обставиною для задоволення позовних вимог з урахуванням набрання законної сили постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01.02.2023 у справі №351/1854/22 та вважає слушними доводи скаржника, що тимчасовий дозвіл є діючим до моменту позбавлення особа за постановою суду позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно положень ч. 2 ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. При цьому, вказаною нормою закону передбачено початок строку, з якого особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом.
Тобто станом на 21.02.2023 позивач був позбавлений права керування транспортними засобами згідно судового рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що виявлення наміру отримати судовий захист шляхом апеляційного оскарження судового рішення у справі №351/1854/22 не надає права позивачу керувати транспортними засобами за наведених умов та не збільшує обсяг його прав, обмежених судовим рішенням.
Слід також зазначити, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 березня 2023 року відмовлено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2023 року, а апеляційну скаргу з додатками повернуто апелянту ОСОБА_1 .
З огляду на наведене, відповідачем підтверджено правомірність оскаржуваної постанови.
Натомість, пояснення позивача, спрямовані на уникнення несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, не є беззаперечним доказом неправомірності дій посадової особи ДПП.
Судом встановлено, що відповідачем було встановлено всі фактичні дані справи, у повному обсязі досліджені обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це передбачено ст. 252 КУпАП, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а доводами позивача не спростовуються висновки інспектора.
Слід зазначити, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч.4 ст.126 КУпАП.
Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 139, 242, 272, 286, 308, 309, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                       ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернівецькій області задовольнити, а рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2023 року у справі № 351/558/23 – скасувати.
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови по справі по адміністративне правопорушення відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Постанова складена в повному обсязі 01.03.2024.