ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 січня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/7555/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Олефіренко Н.А.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області     на  рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2021 в адміністративній справі №280/7555/21, (суддя Стрельнікова  Н.В.).,  за позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС у Запорізькій області  про  визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,- 
                          
                     в с т а н о в и В:

У вересні 2021 р.   ОСОБА_1  звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області , в якому позивач просив суд: визнати    протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу    (недоїмки)    № Ф-104826-56 від 19.03.2021 у сумі    37788, 74 .
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2021   адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду , Головне управління ДПС у Запорізькій області   подало   апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення  суду першої інстанції та винести постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 знаходився на обліку як фізична особа підприємець, що у зв`язку із змінами до  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які набули чинності з 01.01.2017, платник єдиного внеску, зокрема і фізична особа підприємець, зобов`язані сплачувати єдиний внесок не залежно від того чи отримано такими особами доходів протягом звітного періоду. Відповідач вважає, що ним правомірно починаючи з 01.01.2017 по дату виставлення спірної вимоги нараховувався позивачу єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який позивачем у встановлений строк не сплачено.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 19.03.2021    контролюючим органом складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 104826-56, якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску в розмірі 37 788.74 грн.
Сума недоїмки відповідачем визначена за 2017-2021 роки.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 04.06.2021 наявні відомості стосовно ФОП ОСОБА_1 .  Так, відомості про позивача, як фізичну особу - підприємця включено до реєстру 04.06.2021 щодо державної    реєстрації 26.05.2003. Також, наявний запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за власним рішенням 07.06.2021.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Як було встановлено судом першої інстанції, оскаржувана вимога ГУ ДПС у Запорізькій області від 19.03.2021 № Ф-104826-56 про сплату боргу (недоїмки) стосується сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Згідно п. 4 ч. 1  ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Матеріали справи містить наданий позивачем витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого в з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не міститься відомостей про позивача, як про зареєстровану фізичну особу  підприємця.
01.07.2004 набрав чинності  Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб  підприємців» № 755-IV, що регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.
Згідно  ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб  підприємців» № 755-IV  (в редакції від 15.05.2003 ) державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.
Згідно п. 2 розділу VIII «;Прикінцеві положення» Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб  підприємців» № 755-IV  (в редакції від 15.05.2003), державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка.
Суд першої інстанції вірно врахував, що в даній категорії справ спірним є питання наявності у позивача статусу платника єдиного соціального внеску відповідно до п. 4 ч. 1  ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», і наявності у позивача обов`язку сплачувати єдиний соціальний внесок, а суб`єктна ознака статусу фізичної особи  підприємця є визначальною для вирішення питання про віднесення позивача до платників єдиного соціального внеску, а тому дослідження питання про наявність у позивача статусу фізичної особи  підприємця має значення для правильного вирішення справи рішення.
Процедура державної реєстрації з дати набрання чинності  Законом № 755-IV  передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01 липня 2004 року) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої  статті 1 Закону № 755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абзац дев`ятий частини першої  статті 1 Закону № 755-IV).
Як вбачається із матеріалів справи,  позивач звернувся до державного реєстратора 03 червня 2021 року, а тому станом на дату визначення недоїмки у спірному рішенні мав свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, видане у 2003 році і свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка, як передбачено  Законом № 755  не отримував.
Крім цього, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 04.06.2021 позивача було внесено як фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (номер запису: 2001010170001024329) з метою внесення подальших відомостей про припинення підприємницької діяльності. А вже 07.06.2021 було внесено до реєстру відомості про припинення підприємницької діяльності позивача (Дата запису: 07.06.2021, Номер запису: 2001010060002024329, Підстава: власне рішення).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутність у позивача офіційного підтвердження статусу фізичної особи  підприємця виключає можливість законного здійснення ним підприємницької діяльності та отримання доходів, а також виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування з відповідним статусом.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції вірно було зазначено, що норми чинного законодавства не дозволяють контролюючому органу здійснювати нарахування єдиного внеску в автоматичному режимі на підставі інформаційної системи контролюючого органу, а не на підставі звітності позивача та без проведення документальної перевірки. Натомість, саме, під час проведення такої перевірки контролюючий орган може встановити, чи було отримано платником дохід від здійснення діяльності та визначити базу нарахування єдиного внеску.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст.  315,  316,  321,  322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області -залишити без задоволення. 
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2021 - залишити без змін. 
                    Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко