ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/494/24 Справа № 201/284/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 березня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Андрієнка С.В. на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2024 року, якою провадження у справі про притягнення 

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, 

за участю:
захисника                                                        Чернусь П.О.,
потерпілого                  ОСОБА_1 , 
представника потерпілого                                        Андрієнка С.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 15 грудня 2023 року о 14.30 год., керуючи автомобілем «Мазда», д/н НОМЕР_1 , на регульованому перехресті вул. Паторжинського з вул. Гоголя в м. Дніпрі, перед початком руху та поворотом ліворуч не переконалась, що це буде безпечним, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Шевролет», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку на сигнал світлофора, що забороняв рух. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 10.1 ПДР України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.
В апеляційній скарзі представник потерпілого просить постанову суду скасувати, визнати ОСОБА_2 винуватою за ст. 124 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що суд не надав оцінки тому факту, що змінюючи напрямок руху свого автомобіля ОСОБА_2 не бачила, який для цього автомобіля був включений сигнал світлофора і не могла знати — чи на забороняючий сигнал світлофора рухався зустрічний автомобіль, чи на дозволяючий, тобто вона не переконалась в безпечності маневру та не надала перевагу для руху автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку і який був перешкодою для її подальшого руху. Зазначає, що автомобіль під керуванням потерпілого виїжджає на перехрестя в момент включення жовтого сигналу світлофора, тому останній закінчував рух задля усунення перешкоди для руху транспортних засобів. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
       Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті суд апеляційної інстанції вважає викладений у постанові суду першої інстанції висновок про невинуватість                     ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи.
Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно ст. 251 КУпАП саме на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог статей 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання, на які повинні міститися в самому протоколі.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.
З матеріалів справи вбачається, що уповноваженим органом поліції до суду був скерований протокол про адміністративне правопорушення, за змістом якого ОСОБА_2 інкримінується порушення п. 10.1 ПДР України.
Отже суд в межах цього протоколу має встановити - чи допущено ОСОБА_2  порушення саме цього пункту Правил дорожнього руху та чи знаходиться це порушення у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Як слідує з пояснень  ОСОБА_2 , наданих у суді першої інстанції, вона в час та місці, зазначених в протоколі, рухаючись вниз по вул. Паторжинського, виїхала на регульоване перехрестя з вул. Гоголя в м. Дніпрі, при цьому на цифровому табло світлофора залишалось приблизно 15 секунд до кінця горіння сигналу зеленого кольору, чого було достатньо для повороту ліворуч, який вона стала виконувати після того, як зустрічний автомобіль «Тесла» трохи спустився вниз по дорозі, звільняючи для неї місце для проїзду перехрестя, водночас для зустрічного транспорту вже увімкнувся забороняючий сигнал світлофора жовтого кольору, а тому вона вважала свої дії безпечними та почала повертати ліворуч, як несподівано відбулось зіткнення із зустрічним автомобілем «Шевролет», водій якого перетинав перехрестя на забороняючий жовтий сигнал світлофора.
Вказані обставини об`єктивно підтверджуються відеозаписом з камер “Безпечне місто”, з якого слідує, що на регульованому перехресті вул. Паторжинського з вул. Гоголя в м.Дніпрі водій автомобіля «Мазда» ОСОБА_2 починає здійснювати маневр повороту ліворуч та перетинати проїзну частину у зустрічному напрямку, в якому до перехрестя прямо наближається водій автомобіля «Шевролет» ОСОБА_1 , який не зупиняється перед світлофором на жовтий сигнал, що забороняє рух, внаслідок чого відбувається зіткнення. При цьому, на момент виїзду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на перехрестя, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 вже здійснював маневр повороту ліворуч.
Викладене також підтверджується схемою місця ДТП, на якій зазначено та зображено ділянку дороги, де відбулось ДТП, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього.
Суд апеляційної інстанцій критично відноситься до пояснень представника потерпілого Андрієнка С.В. та потерпілого ОСОБА_1 про те, що змінюючи напрямок руху свого автомобіля ОСОБА_2 не бачила, який для цього автомобіля був включений сигнал світлофора і не могла знати — чи на забороняючий сигнал світлофора рухався зустрічний автомобіль, чи на дозволяючий, оскільки зазначені обставини спростовуються матеріалами справи, зокрема, наявним у матеріалах справи відеозаписом та поясненнями самої ОСОБА_2 .
Крім того, зпунктів 1.3, 1.4 Правил дорожнього руху України слідує, що перед початком руху водій зобов`язаний пам`ятати, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують Правила дорожнього руху.
З викладеного слідує, що водій  ОСОБА_2 могла розраховувати на те, що перед початком маневру водій  ОСОБА_1 належним чином переконається, що це буде небезпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам.
У висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2014 року та постанові Верховного Суду від 05 квітня 2018 р. справа №585/8/16-кп провадження № 51-2167км18) зазначено, що у разі, коли дорожньо-транспортна подія сталася за участі двох водіїв транспортних засобів, для правильного застосування норми про кримінальну відповідальність особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Однак, в цій дорожній ситуації водій  ОСОБА_1 , маючи намір перетнути перехрестя, здійснив виїзд на нього на забороняючий сигнал світлофора в той момент, коли водій ОСОБА_2 здійснювала маневр повороту ліворуч, чим створив перешкоду для руху останньої. Таким чином, наближаючись у зустрічному напрямку руху до транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , яка здійснювала на перехресті поворот,  ОСОБА_1 , бачучи забороняючий жовтний сигнал світлофора, не зупинився, як того вимагають положення ПДР України, а не переконавшись в безпечності маневру, будучи в умовах обмеженої видимості, оскільки зі слів останнього автомобіль зліва обмежував йому оглядовість, продовжив рух по перехрестю, що призвело до наслідків, які настали. 
При цьому, враховуючи, що провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не здійснює оцінку та не визначає кваліфікацію дій ОСОБА_1 в даній дорожньо-транспортній пригоді.
На переконання апеляційного суду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що вина  ОСОБА_2  у порушенні п. 10.1 ПДР України не доведена, так само як і відсутні докази, що саме невиконання вказаного правила  ОСОБА_2  перебуває у прямому причинно-наслідковому зв"язку з подією ДТП за участі водія ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що з точки зору достатності доказів матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діях  ОСОБА_2  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Під час апеляційного перегляду не було надано доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції про невинуватість  ОСОБА_2  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до правових позицій, викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності… . При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.
При розгляді справи судом порушень вищезазначених положень, а також вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив відсутність в діях  ОСОБА_2 порушень вимог ПДР України, які б знаходились у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Андрієнка С.В. — залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2024 року про закриття провадження у справі про притягнення  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП  — залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот