ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року	Львів	Справа № 260/7213/23 пров. № А/857/26131/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Глушка І.В., Качмара В.Я., 
за участю секретаря                    Зінчук Ю.Р.,
представника апелянта           Захарова Ю.О.,
представника позивача           Сідак П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційними скаргами Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року (ухвалене головуючим – суддею Гебеш С.А. о 16 год. 48 хв. у м. Ужгород, повне судове рішення складено 11 грудня 2023 року) у справі № 260/7213/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                         ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 07.06.2023 № 2013 - АГ «Про результат службового розслідування», в частині притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 17.07.2023 № 563-ОС «Про притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності» ОСОБА_1 у розмірі 40260 грн.
зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_2 ), ідентифікаційний код - НОМЕР_5 , безпідставно стягнуті грошові кошти під час виконання наказу від 17.07.2023 № 563-ОС «Про притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності» повернути ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що спірні наказ є протиправним і таким, що суперечить Дисциплінарному статуту Збройних Сил України і Закону України від 03 жовтня 2019 року № 160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон № 160-ІХ) та підлягають скасуванню, так як із 24.02.2022 по 14.12.2022 проходив службу на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та із 24.02.2022 по 31.03.2022 (за час, які проведені виплати) на території Луганської області був період активних бойових дій, що являється обставиною непереборної сили та мав змогу здійснювати лише усні доповіді по засобах зв`язку про наявність (кількість) персоналу, що і було зроблено.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.06.2023 №2013-АГ «Про результати службового розслідування» в частині притягнення до обмеженої відповідальності ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ начальника НОМЕР_4 прикордонного загону імені героїв Карпатської Січі № 563-ОС від 17.07.2023 «Про притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності» ОСОБА_1 . Зобов`язано 27 прикордонний загін імені героїв Карпатської Січі повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті грошові кошти під час виконання наказу №563-ОС від 17.07.2023 «Про притягнення до обмеженою матеріальної відповідальності».
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що виконання посадових обов`язків начальника відділу прикордонної служби ОСОБА_1 відбувалося в умовах обставин непереборної сили та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 160-ІХ такий не може бути притягнутий до матеріальної відповідальності.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржили відповідачі, у апеляційних скаргах покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційні скарги в якому просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційні скарги та надав пояснення, просить апеляційні скарги задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В судовому засіданні представник позивача, заперечив проти задоволення апеляційних скарг та надав пояснення, просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта та позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 проходить військову службу на посадах осіб офіцерського складу в органах Державної прикордонної служби України за контрактом про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.
Із 05.03.2020 по 14.12.2022 проходив службу на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (виключений із списків НОМЕР_3 прикордонного загону наказом по НОМЕР_3 прикордонному загону від 30.01.2023 №52-ОС).
02.05.2023 на підставі наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_2 від 02.05.2023 № 1667-АГ «Про призначення службового розслідування» від 26.05.2023 № 1900-АГ «Про продовження службового розслідування» проведено службове розслідування за фактом встановленої внутрішнім аудитом переплати грошового забезпечення на суму 232290,73 грн. штаб-сержанту ОСОБА_3 , майстер-сержанту ОСОБА_4 , молодшому сержанту ОСОБА_5 , молодшому сержанту ОСОБА_6 , молодшому сержанту Інні Свідерській, штаб-сержанту ОСОБА_7 .
Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 07.06.2023 № 2013 - АГ «Про результат службового розслідування» вирішено підполковника ОСОБА_1 , який в період з 01.03.2020 включаючи час перевиплат, перебуваючи на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_3 прикордонного загону, несвоєчасно подав дані про склад і чисельність підпорядкованого підрозділу, зокрема про зміни в чисельності через самовільне залишення військової частини штаб-сержантом ОСОБА_8 , молодшим сержантом ОСОБА_9 , молодшим сержантом Інною Свідерською, що призвело до безпідставного нарахування останнім грошового забезпечення та додаткової винагороди в розмірі 129626, 32 грн.
Враховуючи те, що позивач виключений із списків НОМЕР_3 прикордонного загону наказом по НОМЕР_3 прикордонному загону від 30.01.2023 №52-ОС та вибув до НОМЕР_4 прикордонного загону вирішено, направити матеріали службового розслідування начальнику НОМЕР_4 прикордонного загону імені героїв Карпатської Січі Державної прикордонної служби України для вирішення питання про притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності шляхом стягнення щомісячно з грошового забезпечення в розмірі 5 відсотків місячного грошового забезпечення 40 260 грн. за неналежне виконанням обов`язків військової служби, що полягає в тому, що в супереч вимогам абз. 2 ст.11, ст. 12, абз. 4 ст.59 Закону №548- XIV, абз. 2, 14, 15 п. 19 розділу І. абз. 10,11 пункту 2 глави 9 розділу II Інструкції № 468, пункту 6,19 пункту 6 розділу III положення № 311.
17.07.2023, на підставу наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 07.06.2023 № 2013 - АГ «Про результат службового розслідування», наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону № 563-ОС «Про притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності» підполковника ОСОБА_1 , у відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-ІХ - заступника начальника штабу - начальника відділу організації прикордонного контролю підполковника ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі 40260 грн шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення у розмірі 5%.
Позивач, вважаючи спірні накази протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 03.10.2019 № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 160-ІХ).
Частиною 1, 2 ст. 3 Закону № 160-IX передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Водночас умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Враховуючи наведене, лише за одночасного доведення належними доказами наявності всіх чотирьох зазначених вище умов для притягнення особи до матеріальної відповідальності можливе притягнення військовослужбовця до одного з видів матеріальної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:
1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;
2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;
3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;
4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;
5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Відповідно до ст. 7 Закону № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
Порядок проведення службового розслідування визначено положеннями ст. 8 Закону № 160-ІХ.
Так, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.
Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис
Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач усно повідомляв керівництву прикордонного загону в телефонному порядку та в подальшому з опрацюванням рапортів. Зазначив про те, що повідомив начальника штабу ОСОБА_10 та начальника відділу кадрів - Гайдай Р.П., що відповідачем не спростовано.
Разом з цим, суд першої інстанції вірно вказав на те, що у матеріалах службового розслідування відсутні пояснення вказаних осіб ( ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ), що вказує на неповне з`ясування всіх обставин у ході проведення службового розслідування.
Ба більше, у відповідності до ст. 9 Закону №160-ІХ завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.
Відтак, Законом №160-ІХ передбачено підстави за яких, завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності, зокрема в разі дії непереборної сили.
Як зазначив суд першої інстанції, що положеннями ч. 2 ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Із 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введений воєнний стан, який тримає до сьогодні.
Як вже встановлено судом, ОСОБА_1 із 24.02.2022 по 14.12.2022 проходив службу на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
В період з 24.02.2022 по 31.03.2022 (час за який проведенні виплати) на території Луганської області був період активних бойових дій, що являється обставинами непереборної сили, отже, позивач мав змогу здійснювати лише усні доповіді по засобах зв`язку про наявність (кількість) персоналу, що ним зроблено і було, а відповідачем не спростовано.
Віднесення території Луганської області до зони ведення бойових дій доводиться наказом Мінінтеграції від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих територій російською федерацією», а відповідно до ч. 3 ст. 78 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виконання посадових обов`язків начальника відділу прикордонної служби позивачем відбувалося в умовах обставин непереборної сили та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 160-ІХ такий не може бути притягнутий до матеріальної відповідальності.
А тому, суд поділяє твердження суду першої інстанції, що наявні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів, а оскільки вимога про зобов`язання повернути позивачу безпідставно стягнуті грошові кошти, є похідною від вимог про скасування наказів про притягнення до обмеженою матеріальної відповідальності, а відтак позов в цій частині також слід задовольнити.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційних скарг не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі № 260/7213/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 19 березня 2024 року