ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2908/24 Справа № 203/6142/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року                                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого- судді Демченко Е.Л. 
                суддів – Барильської А.П., Пищиди М.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - 

в с т а н о в и л а:

       У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, мотивуючи його тим, що 27 лютого 2023 нею було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Дніпровської міської ради, а саме за фактом можливого підроблення її черги у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлової площі посадовими особами виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради та Дніпровської міської ради під час здійснення квартирного обліку і складання таких списків. 
       Вказувала, що 07 червня 2023 року було відкрито кримінальне провадження №12023046030000433 та надано їй статус потерпілої від кримінального правопорушення особи. 
       Зазначала, що з 25 червня 2012 року вона перебуває на квартирному обліку у списку осіб, які мають право на першочергове отримання житлової площі, як особа, яка мешкає у ветхому будинку і її квартира АДРЕСА_1 непридатна для проживання та на січень 2020 року за даними виконкому Центральної районної у м.Дніпрі ради вона перебувала у загальній черзі під № НОМЕР_1 , у списку осіб, які мають право на першочергове отримання жилої площі – під №426.
       Посилаючись на те, що 26 травня 2022 року Департаментом ЖКГ Дніпропетровської ОДА їй повідомлено, що порядковий номер у загальній черзі став - 6054, а у списку осіб, які мають право на першочергове отримання житлової площі – 1864, і в подальшому протягом квітня-червня 2023 року її черга взагалі не змінювалась, що свідчить про умисні неправомірні дії відповідача, внаслідок яких вона, маючи право на позачергове отримання житла, фактично позбавлена житла протягом більш ніж десяти років чим їй завдано морально шкоди, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 150 000 грн. 
       Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2023 року  у задоволенні позову відмовлено.  
       В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, не взяв до уваги, що її вимоги є законними, обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами. Діями відповідача їй спричинено моральну шкоду яка підлягає до відшкодування. 
       23 лютого 2024 року відповідач Дніпровська міська рада надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказувала, що номер у черзі змінився виключно через ліквідацію районних у місті рад шляхом їх реорганізації у районні адміністрації. Разом з Центральною районною радою списки були подані і іншими районними радами.
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України). 
       Зважаючи на те, що ціна позову становить 150 000 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, ПН ДМНО ОСОБА_2 від 20 листопада 2003 року. 
        ОСОБА_1 була зареєстрованою у квартирі АДРЕСА_1 з 26 грудня 2003 року по 05 серпня 2020 року, коли за власною заявою була знята з реєстрації за цим місцем проживання.
       Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 липня 2012 року №0418/2676/2012 (провадження №2а/0418/208/2012), яка не оскаржувалась і набрала законної сили 30 липня 2012 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпрі ради про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Скасовано рішення виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради від 24 січня 2012 року №6 «Про облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов» в частині відмови ОСОБА_1 у зарахуванні на квартирний облік; зобов`язано виконавчий комітет Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вказана постанова суду мотивована тим, що відповідно до ст.12 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» позивач, як особа з інвалідністю ІІ групи, має право першочергового отримання квартир або садибних (одноквартирних) жилих будинків із житлового фонду соціального призначення.
       Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради №213 від 28 серпня 2012 року прийнято на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов згідно ст.45 ЖК УРСР, пп.14 п.44 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР ОСОБА_1 , інваліда з дитинства 2 групи, яка мешкає у кв. АДРЕСА_2 складом сім’ 1 особа, у загальну і першочергову чергу по категорії «ветхе житло» складом сім`ї 1 особа.
       На виконання вказаного рішення виконкому 02 вересня 2012 року заведена особова справа ОСОБА_1 , де позивачка в загальній черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов, зайняла чергу №2582, в першочерговій черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов, зайняла чергу №810, що підтверджується даними особової справи.
       За даними відповіді Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 26 березня 2019 року за вих. №Я-26/1 позивачка перебуває на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у загальній черзі під №1220, а на обліку у списку осіб, які мають право на першочергове отримання жилої площі, як така, яка мешкає у ветхому будинку – під 426.
       За даними відповіді Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07 лютого 2020 року за вих. №Я-3/1 позивач перебуває на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у виконавчому комітеті Центральної районної у м.Дніпрі ради у списку громадян, які користуються правом першочергового отримання жилих приміщень, як така, яка мешкає у ветхому будинку – під АДРЕСА_3 , а у загальній черзі – під №1222.
       13 листопада 2020 року за вих. №Я-4 виконавчий комітет Центральної у місті Дніпрі ради повідомив позивачку про те, що станом на 01 листопада 2020 року вона перебуває на квартирному обліку у виконкомі Центральної районної у місті Дніпрі ради у загальній черзі – під №1216, а у списку осіб, які користуються першочерговим правом отримання жилих приміщень у зв`язку з проживанням у ветхому будинку, який не підлягає капітальному ремонту – під №426 .
       26 травня 2022 року за вих. №863/0/112-22 Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації повідомив позивачу про те, що вона перебуває на квартирному обліку у списку осіб, які мають право на першочергове отримання жилої площі, як така, яка мешкає у ветхому будинку – за №1864, та у загальній черзі – за №6054 (склад сім`ї 1 особа).
       Також судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2023 року (справа №203/3404/22, провадження №2/0203/347/2023), що набрало законної сили постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Дніпровської міської ради, Центральної адміністрації Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо безпідставної зміни загальної черги у списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та черги у списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов з правом позачергового одержання жилих приміщень, зобов`язання відновити черги у списках на поліпшення житла.
       Вказаним рішенням встановлено, що 02 вересня 2020 року Дніпровська міська рада прийняла рішення №80/60 «Про створення адміністрацій районів Дніпровської міської ради», згідно пункту 1 якого вирішено створити у структурі виконавчих органів Дніпровської міської ради адміністрації районів зі статусом юридичних осіб (додаток 1) та згідно пункту 2 якого вирішено реорганізувати районні у місті Дніпрі ради та їх виконавчі комітети (як юридичні особи) шляхом приєднання до виконавчих органів Дніпровської міської ради згідно з додатком 2, який передбачає приєднання до адміністрації Центрального району Дніпропетровської області Центральної районної у місті Дніпрі ради та виконавчого комітету Центральної районної у місті Дніпрі ради.
       За відкритими даними ЄДРПОУ Центральна районна у місті Дніпрі рада припинена 17 червня 2021 року, а виконавчий комітет Центральної районної у місті Дніпрі ради перебуває у стані припинення з 02 грудня 2020 року.
       Рішенням Дніпровської міської ради від 24 лютого 2021 року №71/4 затверджено положення про адміністрацію Центрального району Дніпровської міської ради.
       В подальшому рішенням Дніпровської міської ради від 24 лютого 2021 року №82/4 «Про внесення змін до рішення міської ради від 21 грудня 2016 року №33/17 Про затвердження Положення про департамент житлового господарства Дніпровської міської ради» викладено Положення про Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради у новій редакції, згідно п.3.1.34.10 та п.3.1.34.12 якого до повноважень Департаменту житлового господарства відноситься ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем реєстрації та погодження прийняття на квартирний облік та зняття з квартирного обліку громадян за місцем роботи.
       Відповідно до п.п.14 п.44 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470, у першу чергу жилі приміщення надаються тим, що перебувають на квартирному обліку особам, які проживають у ветхих будинках, що не підлягають капітальному ремонту.
       Згідно абзацу 2 пункту 22 вказаних Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень при одночасному розгляді заяв кількох осіб їх черговість на одержання жилих приміщень визначається за датою подання ними заяви необхідними документами. Якщо в один день подали заяви кілька осіб, їх черговість на одержання жилих приміщень визначається при прийнятті рішення з урахуванням житлових умов, стану здоров`я, трудової та громадської діяльності.
       Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 22 червня 2021 року №665 «Про затвердження списків осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов» затверджені – список осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов станом на 01 січня 2021 року; - список осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з правом першочергового одержання жилих приміщень станом на 01 січня 2021 року; - список осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з правом позачергового одержання жилих приміщень станом на 01 січня 2021 року.
       Згідно затвердженого цим рішенням від 22 червня 2021 року списку осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов станом на 01 січня 2021 року ОСОБА_1 включено до цього списку під №6061, з урахуванням дати взяття на квартирний облік згідно рішення виконкому райради – 28 серпня 2012 року №213.
       Згідно затвердженого вказаним рішенням списку осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з правом першочергового одержання жилих приміщень, станом на 01 січня 2021 року ОСОБА_1 включено до цього списку під №1864, з урахуванням дати взяття на квартирний облік згідно рішення виконкому райради – 28 серпня 2012 року №213.
       В подальшому рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 15 листопада 2022 року №990 затверджено списки осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно яких: - у списку осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов станом на 01 січня 2022 року ОСОБА_1 перебуває під №5726, - списку осіб, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з правом першочергового одержання жилих приміщень станом 01 січня 2022 року - під №1822.
       Як видно з наведених двох списків квартирного обліку, вимоги, наведених вище нормативних актів щодо черговості включення до цих списків на одержання жилих приміщень, дотримані, оскільки визначалися за датою подання громадянами заяв з прийняттям рішень виконкомами про взяття на квартирний облік та необхідними документами, а також з огляду на підстави включення до списків у разі подання заяв в один день.
       Вказаним рішення суду від 17 травня 2023 року встановлено, що черговість позивача на отримання житла не була порушена жодним суб`єктом, оскільки замість ведення квартирного обліку у кожному районі міста окремо виконавчими органами районних у місті рад, облік громадян, які потребують поліпшення житла ведеться єдино для усіх громадян територіальної громади міста Дніпра, з підстав, які для усіх осіб визначаються єдино з житлового фонду усього міста, а не лише одного району.         Доводи позивача про віддалення її черги, замість наближення у вказаних списках квартирного обліку, спростовуються даними відповіді Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 18 січня 2023 року за вих. №Я-6/0-1/09-23, згідно яких черга позивачки у списках осіб, які потребують поліпшення жилих умов станом на 01 січня 2022 року наблизилася і стала в списку «загальної черги» 5726 замість 6061 у 2021 році, а в «першочерговому списку» - 1822 порівняно з – 1864 у 2021 році.
       Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
       Оскільки у цій справі беруть участь так само як і у справі № 203/3404/22 позивач ОСОБА_1 та відповідач Дніпровська міська рада, то рішення суду від 17 травня 2023 року має преюдиційне значення для цією справи та наведені вище обставини не підлягають додатковому доказуванню.
       Крім того, судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2020 року (справа №203/1685/20, провадження № 2/0203/804/2020), що набрало законної сили постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2021 року та залишене в силі постановою Верховного Суду від 12 квітня 2022 року, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні її позову до виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради, Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – виконавчий комітет Дніпровської міської ради, про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання належного для проживання житла, зобов`язання надати житло належне для проживання у вигляді окремого одноповерхового будинку, який буде відповідати встановленим законодавством санітарним та технічним вимогам.
       Вказаним рішенням суду, що має преюдиційне значення і для цієї справи в силу ч.4 ст.82 ЦПК України, встановлено, що рішення про розподіл та надання житлових приміщень належить до повноважень виконавчого комітету Дніпровської міської ради, а не до повноважень Дніпровської міської ради чи виконавчого комітету Центральної районної у місті Дніпрі ради, натомість позивач відповідних позовних вимог до виконавчого комітету Дніпровської міської ради не заявляла, у підготовчому засіданні позовні вимоги не уточнювала, роз`ясненими їй судом правами не скористалася, розпоряджаючись своїми правами щодо предмета позову згідно ст.13 ЦПК України на власний розсуд, наполягаючи на розгляді справи за пред`явленим позовом. У зв`язку наведеним підстави для задоволення пред`явлених до Дніпровської міської ради вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання належного для проживання житла, зобов`язання надати таке житло задоволенню не підлягають.
       На підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська (№932/2362/23, провадження №1-кс/932/933/23) від 15 березня 2023 року за заявою ОСОБА_1 Дніпровським РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12023046030000433 та розпочате досудове розслідування за фактом можливої підробки документів, що стали підставою для зміни порядкового номеру черги списку осіб, які мають право на першочергове отримання житла, що органом досудового розслідування кваліфіковано за ознаками ч.1 ст. 358 КК України.
       Постановою дізнавача СД Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 12 червня 2023 року ОСОБА_1 визнано потерпілою у цьому кримінальному провадженні. В цій постанові дізнавачем зазначено про здійснення досудового розслідування за фактом можливої підробки в січні 2023 року списків осіб, які мають право на першочергове отримання житлової площі при здійсненні квартирного обліку посадовими особами виконавчого комітету Центральної районної у м. Дніпрі ради, тоді як позивач у своїй позовній заяві зазначає про здійснення досудового розслідування відносно посадових осіб Дніпровської міської ради, що суперечить наявним у справі доказам щодо розслідування у кримінальному провадженні під №12023046030000433.
       У цьому кримінальному провадженні про підозру не повідомлялося жодній особі. Доказів того, що у цьому кримінальному провадженні є підозрюваний, обвинувачений чи засуджений позивачкою суду не надано.
       Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивачки про те, що посадовими особами відповідача вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст.358 ЦК України чим заподіяно їй моральної шкоди, передчасні оскільки такі твердження доказами не доведені, жодна особа не притягалась до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні чи за викладеними позивачкою обставинами, а саме по собі залучення особи до кримінального провадження як потерпілої та винесення постанови про визнання особи потерпілою не свідчить про доведеність вчинення кримінального правопорушення відносно такої особи, оскільки за результатами досудового розслідування приймається одне з рішень, визначених ст.283 КПК України, серед яких може бути і рішення про закриття кримінального провадження, з підстави, передбачених ст.284 КПК України в тому числі за відсутності події кримінального правопорушення або складу кримінального правопорушення.
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
       Згідно з вимогами ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).
       Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       За правилами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
       Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
       З огляду на ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
       Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
       Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у пунктах 3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
       Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
       У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №372/2085/16-ц (провадження №61-18385св19) зазначено, що: «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди». 
       Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилається на те, що в результаті неправомірних дій відповідача по відношенню до неї – їй було заподіяно моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.
       Вимоги щодо стягнення моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача, їй завдано суттєвих немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни в її житті, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають значних зусиль задля їх подолання.
       Втім вказані позовні вимоги на даний час є недоведеними, оскільки як вірно установлено судом першої інстанції, позивачка, хоча і визнана потерпілою та залучена до кримінального провадження №12023046030000433, втім наразі винних осіб, а саме будь-кого із працівників Дніпровської міської ради не встановлено та до кримінальної відповідальності нікого не притягнуто. 
       Посилання апеляційної скарги на вимоги частини 1 статті 1173 ЦК України яка передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів, не приймається до уваги, оскільки позов подано у порядку статті 1177 ЦК України. 
       Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
       В контексті зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
       Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
       Пунктом 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, –        

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

       Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2023 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 26 березня 2024 року.

               Головуючий:                                         Е.Л. Демченко 

        Судді:                                                 А.П.Барильська         

                                                                        М.М.Пищида