ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2024 року          м.Дніпро         Справа №  904/1900/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) - Іванова О.Г.                         
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  Фізичної особи-підприємця Марченко Галини Миколаївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 (суддя Золотарьова Я.С., повний текст якого підписаний 10.10.2023) у справі № 904/1900/23 
за позовом Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", м. Кривий Ріг, Дніпроптеровська обл
до Фізичної особи-підприємця Марченко Галини Миколаївни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл
про стягнення заборгованості у розмірі 223 788,93грн.                  

                                                                   ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" з позовом до Фізичної особи-підприємця Марченко Галини Миколаївни про стягнення заборгованості у розмірі 223 788,93 грн, з яких: 171 169,15 грн - основна заборгованість, 5 975,85 грн - пеня, 4 911,66 грн - 3% річних, 41 642,11 грн - інфляційні втрати, 90,16 грн - плата за абонентське обслуговування за період 01.11.2021-31.10.2022 та судовий збір.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії в частині своєчасної оплати наданих послуг.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі №904/1900/23 позовні вимоги частково.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Марченко Галини Миколаївни на користь Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" основний борг у розмірі 171 169,15 грн., 3  135,57 грн. - пеня, 4  909, 37 грн. - 3% річних, 40 591,74 грн. - інфляційні втрати, 90,16 грн.- плата за абонентське обслуговування за період 01.11.2021-31.10.2022 та судовий збір у розмірі 3298,43 грн.
В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Фізична особа-підприємець Марченко Галина Миколаївна, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові в повному обсязі. 
В апеляційній скарзі та додаткових письмових поясненнях йдеться про те, що 11.11.2013 між ДП "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальна організація-продавець) та ФОП Марченко Г.М. (споживач-покупець) було укладено договір № 900 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого, теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.
Між позивачем та відповідачем наразі є чинний договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 900 від 11.11.2013, який щорічно було пролонговано сторонами в порядку пункту 10.3 вказаного договору, договір сторонами не розривався, угод про його розірвання сторони не укладали. 
Розірвання вказаного договору між сторонами в належний спосіб не відбулось, отже, вказаний договір і на даний момент є чинним. 
Згідно з вказаним договором, за адресою мкр-н 5-й Зарічний, 41-143 розташований об`єкт відповідача з навантаженням 0,0031 Гкал/годину площею 119,8 кв. м (опалювана площа). Об`єкт (магазин), що належить відповідачу та розташований за адресою мкр-н 5-й Зарічний, 41-143, є вбудовано-прибудованим приміщенням, тобто частина приміщення площею 119,8 кв.м. знаходиться на 1 поверсі житлового будинку (і до цієї частини здійснюється постачання теплової енергії відповідно до вказаного вище договору № 900 від 11.11.2013), а частина приміщення площею 314,2 кв. м є прибудованим приміщенням, в якій відсутнє централізоване опалення і жодних послуг від позивача щодо постачання теплової енергії в указану прибудовану частину приміщення відповідач не отримує.
Фактом підтвердження відсутності централізованого опалення в указаній прибудованій частині приміщення є наступні докази: Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" під час технічної інвентаризації 02.03.2011 за об`єктом "вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення на 1 поверсі 9-ти поверхового житлового будинку", розташованим у м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143 складено інвентарну справу № 29135. В складі документації технічної інвентаризації наявний Зведений акт вартості будівель та споруд, в якому визначено найменування будівель та споруд: "вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення в 1 поверх 9-ти поверхового житлового будинку". Аналогічна характеристика об`єкту зазначена у Плані розташування будівель і споруд на земельній ділянці, а згідно оціночного акту вбудовано-прибудованого нежитлового приміщення в 1 поверсі 9-ти поверхового житлового будинку міститься інформація щодо опалення об`єкта - автономне в прибудові, центральне  - в 1-му поверсі. Отже, технічна документація на об`єкт, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, та який належить відповідачу, містить підтвердження відсутності центрального опалення в прибудованій частині об`єкту з визначенням факту автономного опалення в указаній частині.
Відповідно до акту-припису від 04.02.2011, складеному представником Криворізького підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" контролером Таран Л.А. та інспектором Демченко І.Н. за участі відповідача, при обстеження прибудови на 1 поверсі за адресою: мкр-н 5-й Зарічний 41/143 площею 287,4 кв. м встановлено наступне: 1) виконаний демонтаж розводки системи центрального опалення; 2) виконаний візуальний розрив на тепловому вводі. Центральне опалення відсутнє. В приміщенні встановлений електрокотел для обігріву (ведуться ремонтні роботи)". Отже, представники позивача протягом тривалого часу були обізнані щодо факту відсутності системи центрального опалення в прибудованій частині об`єкту, який розташований за адресою м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний, буд. 41, приміщення 143, та який належить відповідачу, саме тому при укладенні договору № 900 від 11.11.2013 лише частина вказаного об`єкту, а саме частина, що вбудована в 9-поверховий будинок, була визначена як така, що має теплове навантаження та до якої здійснюється постачання гарячої води для опалення. Ініціювання надання послуг теплопочання/опалення/поставки гарячої води на прибудовану частину вказаного об`єкту, та їх договірного врегулювання з боку позивача до середини 2021 року було відсутнє, вказана частина об`єкту не була предметом щорічного огляду, що здійснюють представники теплопостачальної організації перед та по завершенню опалювального періоду. При цьому, жодних приписів щодо самовільного відключення від теплопостачання чи неправомірного демонтажу теплопостачального обладнання відповідачу не надсилалось. Тобто, до середини 2021 року позивач своїми діями визнавав факт відсутності теплопостачання до цієї частини об`єкту відповідача, а з середини 2021 року з невідомих причин почав ініціювати укладення договору про надання послуги з постачання теплової енергії та з початком опалювального періоду 2021-2022 років почав здійснювати нарахування за вказаним об`єктом, виходячи із його загальної площі, тобто за вбудовану та прибудовану частини разом.
Фактично відповідач, отримавши від позивача наприкінці 2021 року рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії за нібито укладеним типовим індивідуальним договором, разом з актами передачі-прийняття теплової енергії в значно більших обсягах, ніж за діючим договором № 900 від 11.11.2013, не погодився з вказаними нарахуваннями в силу відсутності факту надання послуги у заявлених позивачем обсягах та 23.12.2021 (вх. № 13361 від 24.12.2021) звернувся до позивача з заявою, в якій просив виконати комісійне обстеження приміщення, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн 5-й Зарічний, буд. 41, прим. 143, з метою визначення величини опалювальної площі.
17.01.2023 представники позивача відвідали приміщення відповідача та склали Акт, в якому зазначили таке: "було проведено обстеження приміщення за вказаною адресою та споживачем надана інформація про площу приміщення згідно технічного плану, яка складає 435,8 кв. м Копія технічного паспорта додається". Оскільки жодного питання, з приводу встановлення якого ФОП Марченко Г.М. викликала представників теплопостачальної організації, в указаному Акті не було відображено, то з боку відповідача акт не був підписаний.
На початок опалювального періоду 2021-2022 років між позивачем та відповідачем був чинний договір № 900 від 11.11.2013, яким регулювались правовідносини з постачання теплової енергії.
Підставою для виникнення у відповідача зобов`язань з оплати послуг з постачання теплової енергії є, насамперед, факт надання відповідних послуг, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами, адже споживання теплової енергії не може бути безоплатним.
ФОП Марченко Г.М. повністю заперечує проти вказаного обсягу нібито поставленої теплової енергії, оскільки в прибудованій частині приміщення відсутня система централізованого теплопостачання та, відповідно, послуги відповідачу у цей період не надавались, у спірному нежитловому приміщення обігрів здійснюється електроприладами, а система центрального опалення (труби, радіатори) у вказаному приміщенні відсутня; будь-якого втручання відповідачем в систему централізованого опалення не здійснювалося; з моменту придбання вказаного приміщення у 2005 році вказане приміщення не було обладнане системою центрального опалення. Отже, підставою для виникнення у відповідача зобов`язань з оплати послуг з постачання теплової енергії є, насамперед, факт надання відповідних послуг, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами. Відповідач вважає, що позивачем не доведено факту надання послуг в обсязі, заявленому в позовній заяві.

АТ "Криворізька теплоцентраль" у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм права, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.
При цьому посилається на наступне.
Відповідно до пункту 10 розділу 1 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої  Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. У разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення.
Відповідно до  Наказу Міністерства будівництва, архітектури, та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005  затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання. 
При відключенні від мереж централізованого опалення у споживача має бути законодавчо визначений пакет документів. Водночас, відповідачем не надано повний, визначений Порядком від 22.11.2005 № 4 пакет документів, які б підтверджували факт від`єднання від мереж централізованого опалення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 28.11.2023 здійснено запит матеріалів справи №904/1900/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
01.12.2023 матеріали справи №904/1900/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2023  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Марченко Галини Миколаївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/1900/23; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами    без повідомлення учасників справи; сторонам наданий строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч.1  ст.74 Господарського процесуального кодексу України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 "Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" передані об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста.
11.11.2013 Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальною організацією) та Фізичною особою-підприємцем Марченко Г.М. укладено договір купівлі продажу теплової енергії №900. Дислокація об`єктів - Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143.
Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" 16.03.2017 перетворено у Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 
Відповідно до ч. 2 ст. 108 Цивільного кодексу України Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є правонаступником Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль". 
У зв`язку з проведенням державної реєстрації змінено тип товариства з Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" про що 14.05.2018 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 
Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.
Фізична особа - підприємець Марченко Галина Миколаївна з 06.06.2012 є власником нежитлового приміщення загальною площею 406,5 кв.м., що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266791100 від 21.07.2021.
Вказане право власності відповідачем набуто на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.05.2012 по справі № 2/413/1796/2012-413/1564/12.
Таким чином, виконавцем послуги з постачання теплової енергії для будинку № 41, приміщення 143 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль".    
01.10.2021 на виконання вимог   Закону  України "Про житлово-комунальні послуги" Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" на офіційному сайті розміщені індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. 
На адресу позивача документів про рішення власників багатоквартирного будинку  про обрання моделі договірних відносин не надходило.
Відповідно до   ч.ч.1, 2  ст. 633 ЦК України  публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за  законом  надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається через те, що вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Марченко Галина Миколаївна є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 406,5 кв.м.
Дане приміщення знаходиться у багатоквартирному житловому будинку.
01.05.2021 набрав чинності  Закон України від 03.12.2020 № 1060-ІХ  «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг». Згідно з цим    Законом    внесено низку змін до    Законів України,  що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі і до Закону України  «Про житлово-комунальні послуги», зокрема до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону.
Згідно із ч. 7  ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"  до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої        статті 13 цього Закону.
Частиною 5  ст.13 Закону  встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Постановами Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021  та  № 1023 від 08.09.2021  внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів, відповідно до яких згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги" договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов.
01.10.2021 на виконання вимог   Закону, позивачем на офіційному сайті розміщені індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії.
У визначений нормативними актами строк співвласниками житлового будинку за вказаною адресою та безпосередньо відповідачем як власником нежитлового приміщення у цьому будинку, не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин з надавачем послуг з постачання теплової енергії.
Отже, викладене свідчить про укладення з 01.11.2021 між АТ "Криворізька теплоцентраль" та ФОП Марченко Галиною Миколаївною типового індивідуального договору, через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог  Закону України "Про житлово-комунальні послуги"  індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання (01.10.2021). 
Згідно з п.4 вказаного договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг.
Відповідно до п.5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором.
Відповідно до п. 30 вказаного договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з:
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання;
- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.
Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. 
Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.
Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 договору).
Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (частина 3 пункту 41 договору).
Згідно з пунктом 47 договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”.
Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (пункт 51 договору).
Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (пункт 52 договору).
Факт поставки теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2022 року підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок № 41, мікрорайон 5-й Зарічний у місті Кривий Ріг, згідно з рішеннями Виконкому Криворізької міської ради № 490 від 22.09.2021 та № 158 від 23.03.2022.
У будинку № 41, мікрорайон 5-й Зарічний у місті Кривий Ріг встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актами технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 08.10.2021.
Позивач наголошує, що згідно з показаннями приладу комерційного обліку у період з 01.11.2021 по 31.03.2022 Відповідачем спожито теплову енергію у розмірі 32,67 Гкал па загальну суму 171 169,15 грн.
Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) фізичній особі – підприємцю Марченко Г.М., в належне ій нежитлове приміщення, було поставлено теплову енергію:
-          № 7039 від 30.11.2021 поставлено 5,085 Гкал теплової енергії на суму 42  591,58 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7.02 грн;
- № 11177 від 31.12.2021 у грудні - 9,35 Гкал теплової енергії на суму 56 755,58 грн та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,02 грн;
- № 1890 від 31.01.2022 у січні - 8,09 Гкал теплової енергії на суму 31 441,49 грн (з урахуванням акту №9149 від 02.03.2022 про корегування вартості) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,02 грн;
- № 5305 від 28.02.2022 у лютому - 5,41 Гкал теплової енергії на суму 12 583,37 грн (з урахуванням акту №9149 від 02.03.2022, №3777 від 30.04.2022 про корегування вартості) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,27 грн;
- № 11628 від 31.03.2022 у березні - 4,02 Гкал теплової енергії на суму 27 797,13 грн (з урахуванням акту №3777 від 30.04.2022 про корегування вартості) та надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,27 грн.;
-  № 14253 від 30.04.2022 Відповідачу у квітні 2022 надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,28 грн;
- № 16125 від 31.05.2022 Відповідачу у травні 2022 надано послугу з абонентського обслуговування па суму 7,28 грн;
- № 17753 від 30.06.2022 Відповідачу у червні 2022 надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;
- № 19445 від 31.07.2022 Відповідачу у липні 2022 надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;
- № 21063 від 31.08.2022 Відповідачу у серпні 2022 надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;
- № 22698 від 30.09.2022 Відповідачу у вересні 2022 надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн;
- № 25047 від 31.10.2022 Відповідачу у жовтні 2022 надано послугу з абонентського обслуговування на суму 8,00 грн.
Отже, відповідно до зазначених актів відповідачем спожито теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2022 року разом з нарахуваннями за абонентське обслуговування на загальну суму 171 259,31 грн., що і склало загальну суму заборгованості.
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг, позивачем нараховані 5 975,85 грн - пеня, 4 911,66 грн - 3% річних, 41 642,11 грн - інфляційні втрати.
Несплата відповідачем вказаних вище сум стала підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд дійшов висновку, що між сторонами 01.11.2021 укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який зі свого боку був виконаний позивачем, відповідач зобов`язання з оплати наданих за цим договором послуг не виконав. 
Зменшуючи суму стягнення пені, 3% річних та інфляційних, суд керувався помилкою в розрахунках.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до  ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених  законом, або існує пряма вказівка  закону  щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.
За приписами  ст. 275 ГК України  відпуск енергії (електричної енергії, пару, гарячої і перегрітої води) без оформлення договору енергопостачання не допускається.
У п. 1 ч. 3  ст. 24 Закону України "Про теплопостачання"  зазначено, що серед основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Відповідно до ст.5 Закону   України  "Про житлово-комунальні послуги"  до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать послуги з постачання теплової енергії.
Частинами 1 та 2  ст.12 даного  Закону  передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
В частині 1  статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"  (в редакції  Закону № 1060-IX від 03.12.2020) встановлено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до  закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:
1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;
2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;
3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.
Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).
У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.
Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу  VI  Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги"  договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019   затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021  внесено зміни до  постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01.10.2021 Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені  постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 , викладено в новій редакції.
Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених  Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019  (в редакції  постанови Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.
Відповідно до пункту 13 цих Правил  надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.
Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей  13,  14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору  (акцептування договору)  є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги,  факт отримання послуги.
Статтею 25 Закону України "Про теплопостачання", закріплено права та основні обов`язки споживача теплової енергії, яка містить обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Згідно із частиною 7  статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"  до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною, першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої  статті 13 цього Закону.
Частиною 4  статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги"  встановлено, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або  закону  укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Частиною 5  статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги"  встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними,  якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір  з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.
Протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу позивача від співвласників багатоквартирного будинку №41 м. Кривий Ріг, мкрн. 5й Зарічний, не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення про обрання моделі договірних відносин.
Пунктом 3  Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги"  передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього  Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.
В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач протягом 30 днів повідомляв позивача про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та заперечень або протоколу розбіжностей до нього не отримав.
Отже, враховуючи відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту розміщення на офіційному сайті індивідуального договору на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкрн. 5й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" та Фізичною особою-підприємцем Марченко Галиною Миколаївною є укладеним з 01.11.2021.
Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги в частині врегулювання правовідносин між сторонами з приводу теплопостачання у розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №900 від 11.11.2013.
Відповідно до  статті 714 Цивільного кодексу України  за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки якщо інше не встановлено  законом  або не випливає із суті відносин сторін.  Законом  можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відповідно до частини 1  статті 11 Цивільного кодексу України  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з частиною 1  статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач отримує такі послуги, оскільки від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався), та має здійснювати оплату виставлених рахунків.
Послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) належать до комунальних послуг.
Частиною 1  статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІІ від 09.11.2017  передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
У той же час, відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого  законом  обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Разом із цим, визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: населення, яке є власниками, орендарями житлових приміщень (квартир) і отримує послуги з централізованого опалення, укладає із теплопостачальною організацією договір про надання послуг з централізованого опалення із зазначенням встановленого тарифу на послугу з централізованого опалення; фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів".
Відповідно до  статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої  статті 193 Господарського кодексу України  суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до  закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту закріплені в частині першій  статті 526 Цивільного кодексу України.
За приписами  статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на положення укладеного сторонами договору визначено, що споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 договору).
Отже, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості спожитої ним теплової енергії та плати за абонентське обслуговування є такими, що настали.
За приписами  статті 629 Цивільного кодексу України  договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи встановлений судом факт існування обов`язку відповідача вносити плату за абонентське обслуговування, а також встановлений судом факт надання позивачем послуг з теплопостачання за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, в період з листопада 2021 року по березень 2022 року, а також підтвердження відповідачем факту отримання рахунків на оплату, в тому числі плати за абонентське обслуговування у спірний період, відповідно, настання строку їх оплати,  вимоги позивача в частині стягнення 90 грн. 16 коп. плати за абонентське обслуговування є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.
Позивачем було здійснено розрахунок спожитої  Фізичною особою - підприємцем Марченко Галиною Миколаївною у нежитловому приміщенні загальною площею 406,5 кв.м., що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, теплової енергії у період з листопада 2021 року по березень 2022 року на загальну суму 171 169,15 грн. Розрахунок здійснено, виходячи з загальної площі вказаного нежитлового приміщення - 406,5 кв.м.
Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем безпідставно під час розрахунку вартості теплової енергії, спожитої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, в період з листопада 2021 року по березень 2022 року, використано загальну площу нежитлового приміщення 406,5 кв.м., оскільки опалювальною площею є лише 119,8 кв.м. Решта нежитлового приміщення (286,7 кв.м.), за твердженням відповідача, є прибудованою, в якій ніколи не існувало комунікацій системи централізованого теплопостачання та, відповідно, послуги відповідачу в цій частині не могли надаватись, у більшій частині нежитлового приміщення обігрів здійснюється електроприладами, а система центрального опалення (труби, радіатори) у вказаному приміщенні відсутні, з чим погоджувався позивач фактом складення за наслідками технічної інвентаризації 02.03.2011 інвентарної справи № 29135, підписання позивачем акту-припису від 04.02.2011, яким зафіксована відсутність у прибудований частині опалювальних приладів; будь-якого втручання відповідачем в систему опалення не здійснювалося; з моменту прибудови частини зазначеного приміщення вказане приміщення не було облаштовано системою центрального опалення.
Щодо цього, то апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до  статті 76 Господарського процесуального кодексу України  належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1  статті 77 Господарського процесуального кодексу Українипередбачено, що  обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Відповідно до частини 3  статті 509 Цивільного кодексу України  зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до частин 1 та 2  статті 2 Господарського процесуального кодексу України  завданням господарського судочинства є справедливе,  неупереджене та своєчасне  вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду,  з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів  фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
17.10.2019 набув чинності  Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до  ГПК України  та змінено назву  статті 79 ГПК України  з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до  статті 79 Господарського процесуального кодексу України  наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.  Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вимог щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 171 169,15 коп.
Так, з матеріалів справи вбачається, що право власності на нежитлове приміщення № 143  загальною площею 406,5 кв.м., що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, відповідачем було набуто 06.06.2012, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266791100 від 21.07.2021.
Вказане право власності відповідачем набуто на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.05.2012 по справі № 2/413/1796/2012-413/1564/12. 
При цьому, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.05.2012 по справі №2/413/1796/2012-413/1564/12 вирішено визнати за Фізичною особою-підприємцем Марченко Галиною Миколаївною право власності, після реконструкції,  на вбудовано-прибудоване  в перший поверх житлового будинку  нежитлове приміщення, розміром 29,3 кв. м, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг , приміщення № 143, та який зазначений у документації Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації", як літера "А-9"  загальною площею - 435,8 кв. м.
Відповідно до технічної документації на об`єкт, який розташований за адресою: м.Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143, нежитлове приміщення є вбудовано-прибудованим в І поверх 9-ти поверхового житлового будинку. Також технічна інформація містить поверховий план, з аналізу якого вбачається, що  вбудованою є частина площею 119,8 кв.м. При цьому, в інформації щодо опалення в приміщенні зазначено, що  в прибудові воно автономне,  а в І поверсі - центральне.
У матеріалах справи наявний договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 900 від 11.11.2013, укладений між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" та Фізичною особою - підприємцем Марченко Галиною Миколаївною, за умовами пункту 1.1. договору теплопостачальна організація - продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач - покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.
Відповідно до Додатку до вказаного договору - Дислокація об`єктів,  опалювальною площею нежитлового приміщення  магазину, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143  є площа 119,8 кв.м.,  що повністю узгоджується з наявною в матеріалах справи технічною документацією на спірне нежитлове приміщення. Отже,  з листопада 2013 року по жовтень 2021 року позивач визнавав, що опалювальною площею нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143  є площа 119,8 кв.м.  При цьому, відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що переобладнань в період як з листопада 2013 року, так і з жовтня 2021 року, станом на теперішній час у спірному нежитловому приміщенні не здійснювалось.
Щодо розрахунку спожитої теплової енергії, то судом беруться до уваги не механізм розрахунку обсягу теплової енергії за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 900 від 11.11.2013, а саме площа нежитлового приміщення, в якій позивачем надавалась послуга з теплопостачання в період дії вказаного договору; вказана площа (119,8 кв.м.) чітко зафіксована в додатку до вказаного договору - Дислокація об`єктів.
Також необхідно зазначити, що відповідач  звертався до позивача із заявою від 23.12.2021, в якій просив виконати комісійне обстеження приміщення, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн. 5-й Зарічний, будинок 41, прим. 143,  з метою визначення величини опалювальної площі. В подальшому, допустив представників позивача для обстеження нежитлового приміщення, отже, відповідачем були вчинені всі необхідні дії, на підтвердження наміру належного виконання своїх обов`язків як споживача комунальної послуги (теплопостачання).
На вказану вище заяву представниками позивача складено Акт від 17.01.2022, в якому вказано: "згідно з листом № 13361 від 24.12.2012  було проведене обстеження приміщення  за адресою: мкрн. 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, та  споживачем надана інформація  про площу приміщення  згідно з технічним планом, яка складає  435,8 кв.м.  Копія технічного паспорту надається.".
При цьому,  жодної інформації про опалювальну площу нежитлового приміщення, облаштування вказаного приміщення системою центрального опалення, вказаний Акт не містить.  Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що саме з підстав того, що представниками позивача не було зафіксовано даних щодо опалювальної площі, вказаний Акт не був підписаний зі сторони відповідача - ФОП Марченко Г.М.
Представники позивача в Акті зафіксували факт наявності у позивача технічного паспорту, в якому чітко зазначено, що нежитлове приміщення є вбудовано-прибудованим в І поверх 9-ти поверхового житлового будинку; з аналізу поверхового плану вбачається, що  вбудованою є частина площею 119,8 кв.м.  При цьому, в інформації щодо опалення в приміщенні зазначено, що  в прибудові воно автономне,  а в І поверсі - центральне.
Крім того, суд бере до уваги, що згідно зі змістом Акту-припису від 04.02.2011, складеного КПТМ "Криворіжтепломережа", при дослідженні приміщення колишнього магазину, за адресою: мкрн. 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, виявлено наступне: 1) виконаний демонтаж розводки системи центрального опалення; 2) виконаний видимий розрив на тепловому вводі,  централізоване опалення відсутнє.  У приміщенні встановлений електрокотел для обігріву  (проводяться ремонтні роботи).
Посилання у відзиві на апеляційну скаргу  позивачем на п. 10 розділу 1 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг не приймаються, оскільки відомості про опалювальну площу були надані позивачу під час укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 900 від 11.11.2013 та вказані відомості відповідач пропонував зафіксувати під час обстеження нежитлового приміщення за заявою від 23.12.2021, але сам позивач ухилився від з`ясування вказаної інформації.
Доводи позивача про те, що відповідачем не надано повний, визначений Порядком від 22.11.2005 № 4 пакет документів, які б підтверджували факт від`єднання від мереж централізованого опалення, не приймаються, оскільки доказів щодо встановлення чи існування  в прибудованій частині  нежитлового приміщення системи центрального опалення в матеріалах справи не міститься.
Також, розрахунок кількості спожитої відповідачем теплової енергії, наданий позивачем, не обґрунтований та не підтверджений первинною технологічною документацією; розмір позовних вимог не підтверджений вихідними даними, а фактичний розмір нарахувань заборгованості за отриману теплову енергію не обґрунтований та не підтверджений належними та допустимими доказами, з урахуванням наявних у справі доказів, зокрема визнання самим позивачем опалювальної площі спірного приміщення лише в розмірі 119,8 кв.м.
Долучені до матеріалів справи Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів, а також Акти включення опалення та припинення подачі теплоносія не є належними доказами надання послуг теплопостачання саме відповідачу в його нежитловому приміщенні за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143, у заявлених позивачем обсягах.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що докази на підтвердження правомірності вимог позивача щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 171 169,15 грн. є менш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати в частині стягнення основного боргу у розмірі 171 169,15 грн.
При цьому, слід зазначити, що частина приміщення у розмірі 119,8 кв.м. є опалювальною, втім, суд не має можливості здійснити самостійний розрахунок заборгованості, з урахуванням відсутності вихідних даних, зокрема спожитої у будинку загальної кількості теплової енергії (Гкал), загальної площі приміщення будинку, на яку розподілялось спожите тепло, тощо. В той час, як у наданих у справу позивачем рахунках зазначена кількість поставленого тепла (одиниця виміру – Гкал) з розрахунку на загальну площу нежитлового приміщення, в тому числі, і на прибудовану, яка згідно матеріалів справи не обладнана централізованою системою опалення.  
Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних також не підлягають задоволенню, як такі, що є похідними вимогами від основної вимоги.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно із п.2 ч.1  ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1  ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку із подачею позову та апеляційним оскарженням, згідно  статті 129 Господарського процесуального кодексу України, слід покласти на сторін залежно від частки задоволених позовних вимог.
У даному випадку пропорція задоволених вимог становить: 0,04% - на користь позивача та 99,96% - на користь відповідача. 
Керуючись ст. ст.  269,  275,  277,  282-284 ГПК України, суд, -

                                                           ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Марченко Галини Миколаївни на рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/1900/23  задовольнити частково.
Рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 у справі № 904/1900/23 в частині стягнення основного боргу у розмірі 171 169,15 грн, 3    135,57 грн - пені, 4    909, 37 грн - 3% річних, 40    591,74 грн - інфляційних втрат скасувати та змінити у частині розподілу судового збору.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в позові про стягнення   171 169,15 грн. основного боргу, 3    135,57 грн - пені, 4    909, 37 грн - 3% річних, 40    591,74 грн - інфляційних втрат.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з  Фізичної особи-підприємця Марченко Галини Миколаївни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область на користь Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", м. Кривий Ріг, Дніпроптеровська область 1,34 грн (одну гривню 34 копійок) витрат по сплаті судового збору за подачу позову. 
Стягнути з   Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", м. Кривий Ріг, Дніпроптеровська область на користь Фізичної особи-підприємця Марченко Галини Миколаївни, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область 4945,67 грн судового збору за подачу апеляційної скарги. 
Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3    ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.01.2024.

Головуючий суддя                                                                                    О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                          Ю.Б. Парусніков

Суддя                                                                                                           Т.А. Верхогляд