КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/7090/23
Провадження № 33/824/621/2024  Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Гавенко О.Л.
Головуючий  в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
      
11 березня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою:  АДРЕСА_1 ,до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень,з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.  
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536 грн. 80 коп.
    Як встановлено судом, 19.05.2023 року о 01 год. 23 хв. в м.Біла Церква по вул. Пролетарська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 211040», номерний знакНОМЕР_1 ,перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alkotest Drager» 7510», тест №765, проба позитивна 2,44%. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки, від огляду в медичному закладі водій категорично відмовився. Своїми діями водій порушив вимоги п.2.9 а «Правил дорожнього руху», за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, у якій посилався на те, що постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування судом усіх фактичних обставин справи та ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. При цьому суд підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.
Обгрунтовуючи скаргу,  ОСОБА_1 посилається на те, щопротокол відносно нього був складений з порушенням ст. ст. 256, 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Судом першої інстанції не надано належної оцінки провокаційним діям поліцейських, які систематично вчиняли моральний тиск на ОСОБА_1 та змусили його проходити огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер». З результатом тесту ОСОБА_1 не погоджувався та просив працівників поліції доставити його в лікарню для проходження огляду.
Також, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо підстав зупинки автомобіля, визначених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», відтак поліцейські не мали права вимагати документи водія та проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. 
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейський перераховує ознаки сп`яніння, однак матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували ці обставини. Відеозапис, на якому не відображені ознаки сп'яніння, не може вважатися достатнім доказом на підтвердження вини у вчиненні правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення та рапорт не можуть бути доказами, які б вказували на факт здійснення правопорушення, оскільки лише констатують порушення особою певних правил.
Крім цього, апелянт зазначає, що особі, щодо якої складено протокол, повинні бути роз`яснені її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, про що зазначається в самому протоколі. Однак, про ознайомлення водія з його правами та обов'язками в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066189 від 19.05.2023 року немає жодної відмітки. Підпис не означає, що особі повідомлені її права та обов`язки, оскільки своїм підписом вона лише засвідчила, що ознайомилась зі змістом протоколу та отримала його копію.
Вищенаведене у своїй сукупності, на думку апелянта, є підставою для висновку про те, що його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Судові засідання по даній справі призначались неодноразово, а саме 22.01.2024 р., 12.02.2024 р. та 11.03.2024 року. На всі судові засідання  ОСОБА_1  був належним чином повідомлений, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направляв. 11.03.2024року  ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив, а тому керуючись ч. 6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд не вбачає перешкод для розгляду справи у відсутність апелянта.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066189 від 19.05.2023 року (а.с.1); результат тесту, отриманий о 01-54 19.05.2023 року (а.с.2); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5); постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7014805від 19.05.2023 року (а.с.6); рапорт працівника поліції (а.с.7); диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.8).
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення.
Відповідно до п. 4 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).
Згідно п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №066189 від 19.05.2023 року, складеним та підписаним уповноваженою на це особою та ОСОБА_1 ;
- результатом тесту, отриманим о 01-54 19.05.2023 року, згідно якого у повітрі, видихнутому  ОСОБА_1 , рівень алкоголю становить 2,44 проміле. Результат тесту містить підпис ОСОБА_1 ;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, проведеного за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510». У даному акті зафіксовано згоду ОСОБА_1 з результатами огляду, що підтверджується особистим підписом;
- рапортом, відповідно до якого працівниками поліції був зупинений водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «ВАЗ 211040», номерний знак НОМЕР_1 , в комендантську годину з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510». Результат позитивний - 2,44 проміле. Відносно  ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7014805 від 19.05.2023 року за ч.1 ст. 126 КУпАП.
- диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого підтверджується та обставина, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинкибуло встановлено, що  ОСОБА_1 19.05.2023 року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки у повітрі, видихнутому ним, рівень алкоголю становив 2,44проміле. При цьому з результатами тесту  ОСОБА_1 погодився;
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7014805 від 19.05.2023 року, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що він 19.05.2023 року керував транспортним засобом у м. Біла Церква, по пров. Пролетарський, 13 без посвідчення водія відповідної категорії;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 19.05.2023 року, у якому зазначено, що огляд не проводився.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Згідно п.п. а п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 19.05.2023 року о 01 год. 23 хв. керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння по вул. Пролетарська, 13, в м. Біла Церква Київської області, що встановлено на місці в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів.
Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103).
Зважаючи на те, що в результаті огляду було встановлено факт перебування  ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння і ОСОБА_1 погодився з результатами такого огляду, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.п. а п. 2.9 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол не відповідає фактичним обставинам справи, складений з порушенням ст. ст. 256, 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними і спростовуються самим протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066189 від 19.05.2023 року, в якому повно та правильно викладено суть правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій, вказано у який спосіб проводився огляд та результат огляду. Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 . В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено, що «водій відмовився в порядку ст. 63 Конституції України». Отже, протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.ст. 256, 266 КУпАП та Інструкції.
Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо підстав зупинки автомобіля також є необгрунтованими, з огляду на наступне.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, воєнний стан в Україні введено на 30 діб, який на даний час продовжено. Крім того, в усіх областях України було запроваджено комендантську годину, під час якої заборонено пересуватись вулицями, якщо це не пов`язано з виконанням службових або надзвичайних обов`язків. Підтвердженням наявності таких обов`язків є відповідна перепустка, яка дає право на вільне пересування під час комендантської години.
Згідно п.7 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Як вбачається з відеозапису та відповідно до рапорту працівника поліції, під час патрулювання в м. Біла Церква по вул. Пролетарська, 13, працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який здійснював рух в комендантську годину, а саме 19.05.2023 року о 01 год. 23 хв.
Викладені обставини справи спростовують доводи скарги про незаконність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції, які, зважаючи на вищевикладене, діяли в межах повноважень, наданих їм Законом. 
Що стосується доводів скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейський перераховує ознаки сп`яніння, однак матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували ці обставини, то слід  зазначити,  що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 066189 від 19.05.2023 року щодо ОСОБА_1 ознаки сп'яніння не зазначені, оскільки даний протокол складений за ч.1 ст. 130 КУпАП - за  керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Ознаки сп`яніння фіксуються у протоколі лише у разі ухилення особи від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відхиляються апеляційним судом і доводи скарги про неознайомлення ОСОБА_1 з правами та обов`язками, оскільки у протоколі, підписаному ОСОБА_1 , зазначено про те, що права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, йому роз`яснені. 
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції змусили ОСОБА_1 проходити огляд за допомогою приладу «Драгер», з результатом огляду ОСОБА_1 не погоджувався та просив доставити його на освідування в медичний заклад, апеляційним судом відхиляються, оскільки з відеозапису чітко  вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та попросили надати документи для перевірки, на що останній повідомив, що при собі їх немає.  В ході розмови працівники поліції запропонували водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря-нарколога. ОСОБА_1 спочатку відмовився від проходження огляду, зазначивши, що вживав спиртні напої, але потім погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується відеозаписом та його підписом на результаті тесту та в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Ніякого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 щодо проходження огляду, а також клопотань останнього з приводу доставлення його на огляд в заклад охорони здоров`я, на наявному у справі відеозаписі не зафіксовано.
Доводи скарги про те, що рапорт та протокол про адміністративне правопорушення не можуть бути доказами, які б вказували на факт здійснення правопорушення, не спростовують обгрунтованості висновків місцевогосуду про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції вважає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, порушень вищезазначених Інструкції, Порядку та вимог ст. 266 КУпАП допущено не було. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій тощо) апеляційному суду не надано.
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з оскаржуваною постановою.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження  ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення  ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах Серявін та інші проти України, Трофимчук проти України, Проніна проти України). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Таким чином, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2023 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафув розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, - залишити без змін.
 
Постановаапеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

                Суддя
Київського апеляційного суду                                                         Ю.О. Матвієнко