ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/7790/22                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 січня 2024 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила:       
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Чернігівської області щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у меншому розмірі, ніж п`ять мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівської області нарахувати та виплатити грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.     
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Станом на 23 січня 2024 року відповідачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.   
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 має статус члена сім`ї загиблого ветерана війни. 
Відповідно до листа ГУ ПФУ в Чернігівській області від 23.09.2022 № 7757/6734/Т-02/8-2500/22 позивач отримала разову грошову допомогу до 5 травня у 2022 році у розмірі, визначеному Постановою № 540, а саме - 966,00 грн.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2022 року саме у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи положення  статті 64 Конституції України, частини 2  ст. 20 Закону № 389, частини сьомої статті  20  та абзацу третього підпункту 2 пункту 22 розділу  VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, дійшов висновку, що у 2022 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня має здійснюватися у розмірах, визначених в додатку до Порядку, затвердженого Постановою № 540.
З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.
Згідно з  ст. 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1  ст. 92 Конституції України  основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни, як особливої окремої категорії громадян, врегульовані приписами  Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993  (Закон № 3551-ХІІ).
Зважаючи на статус позивача, суд урахував, що пільги особам з інвалідністю внаслідок війни встановлені  ст. 13 Закону № 3551-ХІІ. Її редакція змінювалася на підставі відповідних законів.
Згідно із  Законом № 367-XIV від 25.12.1998  її доповнено частиною четвертою: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком, II групи - вісім мінімальних пенсій за віком, III групи - сім мінімальних пенсій за віком.».
Підпунктом 2 «б» пункту 20  Розділу II «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України від 28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»  внесені зміни шляхом викладення у редакції: «Щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.».
22.05.2008 Конституційний Суд виніс Рішення № 10-рп/2008 у справі № 1-28/2008, яким надав оцінку конституційності окремих норм вказаного  Закону.
Зокрема, визнав такими, що відповідають  Конституції України  (є конституційними), положення статті  67  розділу  I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу  II  «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу  III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Окрім іншого зауважив, що це Рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень  Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними.
Відповідно до ч. 2  ст. 152 Конституції України  закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Тобто, зі вказаної дати  ст. 13 Закону № 3551-ХІІ  продовжує діяти в редакції  Закону № 367-XIV від 25.12.1998.
27 лютого 2020 року Конституційний Суд виніс Рішення № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18), яким визнав таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), окреме положення пункту 26  розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України  у частині, яка передбачає, що норми і положення статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Крім того вирішив, що окреме положення пункту 26  розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України  у частині, яка передбачає, що норми і положення статей  12,  13,  14,  15  та  16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим  Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан. Його дія продовжена у подальшому Указами: від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022, № 2119-IX, від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим  Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим  Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX.
Згідно з  ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VІІІ  (Закон № 389-V111) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Частина 2  ст. 20 Закону № 389  передбачає, що в умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені ч. 2  ст. 64 Конституції України.
Статтею 64 Конституції України  визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених  Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями  24,  25,  27,  28,  29,  40,  47,  51,  52,  55,  56,  57,  58,  59,  60,  61,  62,  63  цієї  Конституції  (частина друга).
Водночас правовідносини щодо соціального захисту громадян регулюються  статтею 46 Конституції України, яка не передбачена частиною другою  статті 64 Конституції України.
Отже, на час дії воєнного стану соціальні права громадян можуть бути обмежені. Проте, враховуючи, що змін у  ст. 13 Закону № 3551-ХІІ  та інші її норми не внесені, дію не зупинено, обмеження права на одноразову грошову допомогу до 05 травня шляхом зменшення встановленого законом її розміру виданням постанови не узгоджується з вимогами абзацу другого  ст. 113 Конституції України, якою визначено, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією  Конституцією  та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до  Конституції  та законів України.
На дату виникнення спору та судового розгляду справи дію воєнного стану не припинено.
Кабінет Міністрів України на виконання абзацу третього підпункту 2 пункту 22  розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України  виніс постанову від 07.05.2022 № 540 (далі - Постанова № 540) «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої  Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  і «;Про жертви нацистських переслідувань», якою затвердив Порядок використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань (далі - Порядок).
Пунктом 2 Постанови № 540 установив:
1) виплату щорічної разової грошової допомоги, передбаченої  Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  і «;Про жертви нацистських переслідувань»  здійснювати у 2022 році у розмірах не менше, ніж у 2021 році;
2) виплата грошової допомоги у 2022 році здійснюється: органами Пенсійного фонду України - особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій; структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад - особам, які не перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., шляхом перерахування коштів на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби, а особам, які не є військовослужбовцями, поліцейськими, особами начальницького та рядового складу, - на поточні рахунки таких осіб в уповноважених банках.
Усталена судова практика адміністративних судів щодо такої категорії спорів щодо допомоги за 2020 та 2021 рік на користь позивачів щодо необхідності застосування розміру, визначеного  ст. 13 Закону № 3551-ХІІ  у редакції  Закону № 367-XIV від 25.12.1998. Змін вказана норм у 2022 році не зазнала.
Відповідно до п. 3 Порядку розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є:
1) щодо виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р., - Пенсійний фонд України;
2) щодо виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, які не перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 р.: структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської держадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - місцеві органи соціального захисту населення), центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які відповідають вимогам пункту 47 частини першої  статті 2 Бюджетного кодексу України  (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).
Положеннями пункту 5 Порядку визначено, що бюджетні кошти розподіляються Мінсоцполітики в межах бюджетних призначень і спрямовуються: Пенсійному фонду України - відповідно до поданої ним заявки щодо сум грошової допомоги, що включені у відомості (списки) на виплату пенсій за червень 2022 р., на підставі інформації, що обробляється в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах), та витрат на оплату послуг, пов`язаних із виплатою та доставкою грошової допомоги, що проводиться організацією, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання; регіональним органам соціального захисту населення - відповідно до поданої ними інформації щодо сум грошової допомоги, сформованої на підставі інформації місцевих органів соціального захисту населення та центрів по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, для проведення виплат особам, зазначеним у абзаці першому підпункту 2 пункту 3 цього Порядку, за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Кошти для виплати грошової допомоги та оплати послуг, пов`язаних із виплатою та доставкою грошової допомоги територіальними органами Пенсійного фонду України, перераховуються Мінсоцполітики на окремий рахунок Пенсійного фонду України, відкритий в АТ «Ощадбанк».
Виплата грошової допомоги здійснюється у розмірах згідно з додатком. Ним передбачено, що разова грошова допомога до 5 травня у 2022 році виплачується в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4421 гривня, II групи -3906 гривень, III групи - 3391 гривня; учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1491 гривня; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 4421 гривня; членам сімей загиблих і дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни та жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, а також членам сімей загиблих (померлих) захисників і захисниць України - 966 гривень; учасникам війни та колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, яких було насильно вивезено на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 612 гривень.
Отже, розмір разової грошової допомоги визначений Постановою № 540 не відповідає розмірам, установленим  ст. 13 Закону № 3551-ХІІ  у редакції  Закону № 367-XIV від 25.12.1998, що не було враховано судом першої інстанції.
Відповідно до ч. 3  ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) уразі невідповідності правового акта  Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Згадана правова позиція стосовно спірних правовідносин узгоджується з висновками щодо застосування абз. 3 пп. 2 п. 22  розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, що викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.06.2023 у справі № 560/8064/22.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5  ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у меншому розмірі, ніж п`ять мінімальних пенсій за віком та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплаченої суми. 
Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, обґрунтовано враховував чинну станом на 07 грудня 2022 року практику Верховного Суду щодо спірних правовідносин, однак подальша її зміна через призму ч. 5  ст. 242 КАС України  вказує не неправильне застосування судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1, ч. 2  ст. 317 КАС України  визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст.  242-244,  250,  308,  311,  315,  317,  321,  322,  325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2022 року - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю. 
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області (код ЄДРПОУ 21390940, місцезнаходження: 14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83А) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачених сум допомоги. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Сорочко Є.О.

             Суддя                                                                                                     Чаку Є.В.