КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/5719/2024
справа №373/1374/23

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня  2024 року                                                                         м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Мережко М.В., Соколової В.В.
 
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Крюкової Марини Володимирівни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Опанасюка І.О.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
 
встановив:
У липні 2023 року ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 30 квітня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" укладено електронний договір №4085459 про надання споживчого кредиту. Вказаний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Авентус Україна", затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на сайті.
Сума кредиту складає 15000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 з терміном повернення 30 днів та зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,90 % в день.
30 травня 2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 2565,00 грн, у зв`язку з чим відповідно до пункту 1.4 та пункту 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 29 червня 2021 року) із стандартною процентною ставкою 1,90% в день.
28 червня 2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 8265,00 грн, у зв`язку з чим відповідно до пункту 1.4 та пункту 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 28 липня 2021 року) із стандартною процентною ставкою 1,90% в день.
28 липня 2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 8550,00 грн, у зв`язку з чим відповідно до пункту 1.4 та пункту 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 28 серпня 2021 року) із стандартною процентною ставкою 1,90% в день.
Станом на 27 серпня 2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, у зв`язку з чим, а також відповідно пункту 4.3. договору, кредитний договір був автопролонгований, а строк користування кредитором був продовжений на 90 календарних днів поспіль.
03 травня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №03-05/2022, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Всупереч умов договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги станом на 12 липня 2023 року заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає: 15000,00 грн - тіло кредиту, 34 200 грн,00 - нараховані проценти, всього - 49200,00 грн.
У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань за кредитним договором позивачем за період з грудня 2021 року по травень 2023 року нараховано на підставі частини 2 статті 625 ЦК України 15 252,00 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 2397,99 грн.
Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" суму заборгованості в розмірі 49 200,00 гривень, інфляційні втрати - 15 252,00 гривень, 3% річних - 2 397,99 гривень.
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором №4085459 від 30 квітня 2021 року у розмірі 15000,00 грн, інфляційні витрати - 4800,00 грн, три відсотки річних -731,09 грн, а всього 20 5310,09 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» судові витрати в розмірі 895,81 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Крюковою М.В., яка діє в інтересах ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА", подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи.
Вказує, що фактично в мотивувальній частині рішення суд встановив наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 49 200,00 гривень. Окрім цього, суд правильно встановив, що строк кредитного договору кожен раз продовжено на 30 днів: 30 травня 2021 року, 28 червня 2021 року та 28 липня 2021 року. Проте, у резолютивній частині рішення суд вирішив не стягувати взагалі відсотки за даний строк користування кредитними коштами, що суперечить положенням підписаного договору та висновкам суду в мотивувальній частині.
Станом на теперішній ані кредитний договір, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсним, не справедливим чи не добросовісним.
Отже, відповідачу у цьому випадку проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту, нового строку та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви.
Уважає помилковими висновки суду першої інстанції в частині відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом в сумі 34200 грн.
За договором факторингу позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по тілу кредиту та нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами.
Уважає, що наданий позивачем поденний розрахунок заборгованості (картка обліку) є належним та допустимим доказом заборгованості.
Звертає увагу, що позивачем документально доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу, а тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні.
Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" суму заборгованості в розмірі 49200,00 гривень, інфляційні втрати - 15252,00 гривень, 3% річних - 2397,99 гривень.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції вказав, що на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту боржнику кредит не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Суд навів розрахунок, відповідно до якого у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачем за період з грудня 2021 року по травень 2023 року (у межах позовних вимог) інфляційні втрати складають 4800,00 грн, а 3% річних становить 731,09 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА».
Урахувавши наведене, суд першої інстанції зробив висновок про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по тілу кредиту у розмірі 15000,00 грн, інфляційних витрат у розмірі 4800,00 грн та 3% річних у розмірі 731,90 грн.
Відмовивши у задоволенні вимог в частині стягнення процентів в сумі 34200 грн, суд вказав, що посилання позивача на умови пункту 4.3 щодо автопролонгації є безпідставними, відтак відсутні підстави для стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані за межами строку кредитування.
Відмовивши у стягненні судових витрат на правову допомогу, суд першої інстанції вказав, що звіт про надання правової допомоги, наданий на підтвердження виконаних робіт, складений 11 червня 2023 року, тобто до укладення договору про надання правничої допомоги №10/07-2023 від 10 липня 2023 року та не може бути належним доказом в підтвердження виконання робіт за умовами вказаного договору.
З матеріалів справи убачається, що 30 квітня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" укладено електронний договір № 4085459 про надання споживчого кредиту (а.с.93-100).
Відповідно до пункту 1.1 договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток.
Згідно з пунктом 1.3 договору сума кредиту складає 15 000,00 грн.
Пунктом 1.4 договору передбачено, що строк кредиту становить 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору.
Відповідно до пункту 1.5 договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день.
Згідно пункту 1.5.2. знижена процентна ставка складає 0,57% в день та застосовується, якщо споживач у межах строку визначеного в пункті 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк.
Відповідно до пунктів 1.6 - 1.8.2 Кредитного договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 693,5% річних; за зниженою ставкою 208,05% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 23550,00 грн; за зниженою ставкою 17 565,00 грн.
Відповідно до пункту 2.1. договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. 
Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору (пункт 2.4 договору).
Згідно пункту 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".
Згідно з пунктами 4.3.1 - 4.4 Кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пунктів 4.2.2 - 4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пункті 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача у порядку, передбаченому пунктом 4.2 Договору. Вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля Сторін передбачена в пункті 4.2 Договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в пункті 4.3 Договору - письмово цим Договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 ЦК України до письмової форми правочину.
Відповідно до пунктів 4.2, 4.2.1 - 4.2.2, 4.2.4 Кредитного договору порядок продовження строку кредиту за ініціативою Споживача (далі - пролонгація): споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пп.4.2.2. Договору. Пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем. Якщо Споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, Споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі "Мої кредити" клавішу "внести платіж" в меню "Часткове погашення кредиту"; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства ІНФОРМАЦІЯ_1 (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі "Зворотній зв`язок" вибравши категорію звернення "Часткове погашення без пролонгації") повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений Споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом. У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) Споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення Споживачем дій, зазначених в пункті 4.2.2 цього пункту Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті.
Згідно пункту 5.4 Договору споживач зобов`язався у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штраф та пеню (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором.
За підпунктами 1, 3, 8 пункту 5.1 Кредитного договору Товариство має право: вимагати від Споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором; 3) укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача; у випадку допущення Споживачем прострочення виконання зобов`язань за цим Договором передавати інформацію про прострочену заборгованість близьким родичам, зокрема інформацію про розмір простроченої заборгованості (розмір кредиту, проценти за користування кредитом, розмір комісії та інших платежів, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту), розмір неустойки та інших платежів, що стягуються при невиконанні зобов`язання за цим Договором або відповідно до законодавства.
Згідно пункту 10.6 Кредитного договору цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ITC Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.
30 квітня 2021 року о 13 год. 34 хв. 23 сек. ОСОБА_1 підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором М439302 Таблицю обчислення загальної вартості кредиту за договором № 4400593 від 01 липня 2021 року (а.с. 101), Паспорт споживчого кредиту (а.с. 68-72), які містять умови кредиту, процентні ставки.
Листом генерального директора ТОВ "ФК "Контрактовий Дім" від 16 травня 2022 року вих. № 2000 на адресу ТОВ "Авентус Україна" повідомлено про успішність наступної операції згідно з договором з ТОВ "Авентус Україна" № 087/20-П від 08 липня 2020 року: 938876581 на суму 15000 грн 30 квітня 2021 року о 13 год. 36 хв., номер замовлення 18175961 номер картки: НОМЕР_1 прийнято (а.с. 37).
Згідно картки обліку Договору від 30 квітня 2021 року, 30 травня 2021 року відповідач здійснив часткову оплату процентів у розмірі 2565,00 грн, 28 червня 2021 року відповідач здійснив часткову оплату процентів у розмірі 8265,00 грн, 28 липня 2021 року відповідач здійснив часткову оплату процентів у розмірі 8550,00 грн (а.с.47-65).
03 травня 2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" укладено Договір факторингу №03-05/2022, згідно умов якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором, у тому числі стосовно відповідача ОСОБА_1 (а.с.31-35, 46).
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ "Авентус Україна" повідомило відповідача шляхом направлення повідомлення на електрону пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначену при укладенні кредитного договору (а.с.45).
Відтак, ТОВ "К "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" набула права грошової вимоги до відповідача в сумі 49200 грн, з яких: 15 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 34 200,00 грн - заборгованість по відсотках (а.с.46).
У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За положеннями статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
За положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 1 статті 13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з частинами 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За правилами частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".
Відповідно до частини 3 статті 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 ЦК України).
Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена (частини 1, 3 статті 641 ЦК України).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції (стаття 642 ЦК України).
Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір про надання фінансового кредиту підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М439302, що свідчить про укладання між сторонами 30 квітня 2021 року правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що судом помилково відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів в сумі 34200 гривень.
Як убачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 3.2. кредитного договору №4085459 від 30 квітня 2021 року до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, який визначено у пункті 1.4. договору, відбулась пролонгація строку кредиту відповідно до пункту 4.2. договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в графіку платежів.
Згідно пункту 4.1 строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в пункті 1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначному п.п.4.2. договору або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в пункті 4.3 договору.
Споживач у випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн (включно), може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п.п. 4.2 Договору (п.4.2.1). Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем (п.4.2.2.). Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлений споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі (п.4.2.3). У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених у п.п. 4.2.2. договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. (п.4.2.4.) Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою (п.4.5). Вказаний порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту. Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в п.4.2. договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3. договору письмово, цим договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 ЦК України до письмової форми правочину (п.4.4).
Отже, пролонгація строку кредитування за договором №4085459 від 30 квітня 2021 року погоджена сторонами, відбулась на підставі умов договору, не суперечить вимогам закону,  а висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими.
При цьому, з матеріалів справи убачається, що згідно даних картки обліку Договору від 30 квітня 2021 року відповідач 30 травня 2021 року здійснив оплату процентів у розмірі 2565,00 грн, у зв`язку з чим у відповідності до пункту 1.4. та пункту 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредитування ще на 30 днів (до 29 червня 2021 року) із стандартною процентною ставкою 1,90% в день.
28 червня 2021 року відповідач здійснив оплату процентів у розмірі 8265,00 грн, що свідчить про погодження та продовження нею умов кредитування, у зв`язку з чим у відповідності до пункту 1.4. та пункту 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредитування, ще на 30 днів (до 28 липня 2021 року) зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день.
28 липня 2021 року відповідач здійснив оплату процентів у розмірі 8550,00 грн, що свідчить про погодження та продовження нею умов кредитування, у зв`язку з чим у відповідності до пункту 1.4. та пункту 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредитування, ще на 30 днів (до 27 серпня 2021 року) зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день.
27 серпня 2021 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, на підставі п. 4.3. Кредитного договору договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
За установлених обставин колегія суддів робить висновок, що у відповідності до умов укладеного договору з відповідача слід стягнути проценти за користування кредитом за період з 28 липня 2021 року по 25 листопада 2021 року.
Згідно даних розрахунку заборгованості, доданого до позову, заборгованість відповідача за процентами за вказаний період становить 34 200,00 гривень. Колегія суддів погоджується із наданим розрахунком, оскільки такий складено у відповідності до умов укладеного між сторонами договору.
Суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, відтак дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом та про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат
Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З матеріалів справи установлено, що строк виконання зобов`язання із сплати кредиту у розмірі 49 200,00 гривень настав 26 листопада 2021 року, відтак з цього періоду підлягає застосуванню частина 2 статті 625 ЦК України.
Згідно даних розрахунку, доданого до позову, 3% річних за період з 26 листопада 2021 року по 12 липня 2023 року становить 2 397,99 гривень.
Розмір інфляційних втрат за період з грудня 2021 року по травень 2023 року склав 15 252,00 гривень.
Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами та відповідно застосування до суму заборгованості  частини 2 статті 625 ЦК України.
Відмовивши у стягненні судових витрат на правову допомогу, суд першої інстанції вказав, що звіт про надання правової допомоги, наданий на підтвердження виконаних робіт, складений 11 червня 2023 року, тобто до укладення договору про надання правничої допомоги №10/07-2023 від 10 липня 2023 року та не може бути належним доказом в підтвердження виконання робіт за умовами вказаного договору.
Окрім того, звіт від 11 червня 2023 року складено на підтвердження виконання договору про надання правової допомоги  від 10 липня 2022 року (а.с. 39).
Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків місцевого суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення судових витрат, понесених у зв`язку із наданням правової допомоги. Окрім того, прохальна частині апеляційної скарги таких вимог також не містить. 
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
Установлено, що за результатом розгляду справи у суді апеляційної інстанції позовні вимоги задоволено, відтак рішення суду першої інстанції в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" судового збору у розмірі 895,81 гривень слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в суді першої інстанції у розмірі 2 147,20 гривень пропорційно розміру задоволених вимог.
Установлено, що за подачу апеляційної скарги, скаржником сплачено 2 576,64 гривень, що підлягає стягненню із відповідача, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги у повному обсязі.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування судового рішення у відповідній частині та ухвалення нового рішення.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Крюкової Марини Володимирівни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», задовольнити.
 
Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, 3% річних, інфляційних втрат та судового збору скасувати.
 
Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» проценти за користування кредитом у розмірі 34 200,00 гривень, 3% річних у зв`язку із простроченням зобов`язання у розмірі 2 397,99 гривень,  інфляційні втрати  у розмірі 15 252 гривні.
 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції 2 147,20 гривень.
 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної  інстанції 2 576,64 гривень.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         М.В. Мережко

                                                                                   В.В. Соколова