ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року 
м. Київ

cправа №  911/1862/21 

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду: 
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.
за участю арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. та представника ОСОБА_1 - Дасюка В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 

на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.03.2023
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 

у справі № 911/1862/21
за заявою боржника ОСОБА_1 
про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:
Рух провадження у справі про неплатоспроможність

До Господарського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , Боржник) із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з нездатністю сплатити заборгованість перед Акціонерним товариством "Альфа-Банк" (далі - АТ "Альфа-Банк", Кредитор) у сумі 16 340 989,20 грн.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.10.2021, серед іншого, відкрито провадження у справі № 911/1862/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів Боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до статті 121 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) строком на 120 днів, керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., призначено попереднє засідання господарського суду.
Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Київської області від 21.12.2021, серед іншого, визнано грошові вимоги АТ "Альфа-Банк" до Боржника у сумах: 4540,00 грн - до задоволення вимог кредиторів; 7.054.789,54 грн - 2 черга (без права вирішального голосу).
До господарського суду від керуючого реструктуризацією надійшло клопотання про визнання Боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.05.2022, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022, серед іншого, відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією про визнання Боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів; закрито провадження у справі № 911/1862/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів; припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів Боржника арбітражного керуючого Дарієнка В. Д.
Постановою Верховного Суду від 21.09.2022 постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 та ухвалу Господарського суду Київської області від 17.05.2022 в зазначеній вище частині у справі № 911/1862/21 скасовано, справу у скасованій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У подальшому розгляді справи до господарського суду від керуючого реструктуризацією та Боржника надійшли клопотання про визнання Боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
У підготовчому засіданні 13.03.2023 Господарський суд Київської області постановив ухвалу, якою:
- відмовив у задоволенні клопотань керуючого реструктуризацією про визнання ОСОБА_1 банкрутом та перехід до процедури погашення боргів; 
- відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання його банкрутом та перехід до процедури погашення боргів; 
- закрив провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; 
- припинив дію мораторію на задоволення вимог кредиторів; 
- припинив повноваження керуючого реструктуризацією боргів Боржника арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.; 
- залишив без розгляду клопотання арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів Боржника у цій справі за період з 12.10.2021 по 01.02.2022 у загальній сумі 44 379,19 грн;
- відмовив у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів Боржника у цій справі за період з 01.03.2022 по 13.03.2023 у загальній сумі 165 469,74 грн.
Ухвала суду мотивована недобросовісною поведінкою Боржника та відсутністю саме внаслідок такої поведінки погодженого ним і схваленого Кредитором плану реструктуризації боргів Боржника зі спливом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів, що є достатньою підставою для закриття провадження у зазначеній справі.
Судом першої інстанції також враховано, що Боржником у деклараціях про майновий стан за 2018, 2019 та 2020 роки було зазначено неповну, зокрема на предмет достовірності, інформацію стосовно як власних активів та майна, доходів і витрат, так і активів/доходів членів його сім`ї, не надано при цьому обґрунтованих пояснень щодо руху власних активів.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 апеляційні скарги Боржника та арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Київської області від 13.03.2023 у справі № 911/1862/21 залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з позицією місцевого господарського суду про наявність підстав для закриття провадження у цій справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 у відповідності до вимог пункту 1 частини сьомої статті 123 та частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги 
Боржник (скаржник) подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 13.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Підставою касаційного оскарження Боржник зазначає обставини, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що полягають у такому:
- застосуванні судами попередніх інстанцій норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених (висновків) у постановах від 03.08.2023 у справі № 926/2987-6/20, від 25.05.2021 у справі № 904/1454/20 (пункти 28.1,28.2), від 22.05.2022 у справі № 916/1482/21 (пункт 76);
- відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування положень частин сьомої, восьмої статті 123, статті 124, частини восьмої статті 126 КУзПБ у подібних правовідносинах.
Доводи скаржника в частині відсутності висновку суду касаційної інстанції щодо застосування зазначених норм права зводяться до того, що Верховним Судом не досліджувались такі питання: (1) чи має суд повноваження самостійно встановлювати баланс інтересів кредитора? (2) чи має суд повноваження самостійно визначати економічну обґрунтованість плану реструктуризації? (3) чи вважається недобросовісною поведінка боржника, що виразилась у поданні економічно необґрунтованого плану реструктуризації, якщо кредитор виявляє бездіяльність в процесі банкрутства боржника? (4) чи є підставою для закриття провадження подання до суду економічно необґрунтованого та такого, що порушує баланс інтересів кредитора плану реструктуризації, якщо кредитор виявляє бездіяльність в процесі банкрутства боржника?
У контексті порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права скаржник, серед іншого, стверджує про таке: 
(1) залишення поза увагою судами обставин того, що: не надання інформації щодо майна батьків яка не відома Боржнику є його правом, яке прямо кореспондується з правовими позиціями Верховного Суду; зауважень до декларацій боржника, в тому числі щодо недостовірності чи неповноти інформації, звіт керуючого реструктуризацією не містить; Кредитор самоусунувся від участі у цій справі, не брав жодної участі в судовому процесі, жодного разу не направляв свого представника в судові засідання, не направляв Боржнику жодних запитів чи звернень щодо уточнення або зміни положень плану реструктуризації. Натомість, Боржник добросовісно користувався процесуальними правами та сумлінно виконував процесуальні обов`язки; 
(2) в оскаржуваних рішеннях судами зазначено, що Боржником не надано обґрунтованих пояснень щодо руху його активів, однак як суд першої, так і апеляційний господарський суд таких пояснень від Боржника не вимагав, що підтверджується матеріалами справи; 
(3) судами помилково ототожнено недобросовісного боржника та недобросовісного контрагента у договірних правовідносинах, адже порушення строків та умов виконання зобов`язання не впливає на добросовісність боржника як учасника судового провадження справи про банкрутство; 
(4) намагаючись здійснити аналіз економічної обґрунтованості плану реструктуризації, суд першої інстанції вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки КУзПБ суд такими повноваженнями не наділяє; 
(5) судами враховані не релевантні для даних правовідносин правові висновки Верховного Суду; посилання суду апеляційної інстанції на відповідні постанови Північного апеляційного господарського суду не має жодного юридичного значення оскільки останні не є джерелом права.
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
Керуючий реструктуризацією боргів Боржника подав відзив, у якому просить оскаржувані судові рішення скасувати з викладених у відзиві підстав, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Касаційне провадження
27.11.2023 до касаційного суду надійшла касаційна скарга Боржника.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №911/1862/21 визначено склад колегії суддів: Огороднік К.М. - головуючий,           Жуков С.В., Картере В.І., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2023.
Ухвалою Верховного Суду від 13.12.2023, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Боржника на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 у справі № 911/1862/21; призначено її до розгляду на 24.01.2024 о 11:45 год.
Судове засідання 24.01.2024 відбулось за участю представника Боржника (скаржника) та арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., які надали пояснення по суті вимог та доводів касаційної скарги. Кредитор у справі - АТ "Сенс Банк" (змінено найменування з АТ "Альфа-Банк") явку повноважних представників не забезпечив, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином.
Оскільки явка представників сторін у судове засідання з розгляду касаційної скарги не є обов`язковою за законом і не визнавалася такою судом, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представника іншого учасника судового процесу.
Установлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи
Щодо здійснення процесуальних дій
Постановою Верховного Суду від 21.09.2022 скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 та ухвалу Господарського суду Київської області від 17.05.2022 в частині, зокрема, закриття провадження у цій справі, направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.11.2022, серед іншого, прийнято до провадження справу №911/1862/21 за заявою Боржника про неплатоспроможність, призначено підсумкове засідання на 06.12.2022, зобов`язано Боржника і Кредитора надати письмові пояснення в розрізі викладених у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №911/1862/21 висновків та вказівок.
07.11.2022 до суду від арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. надійшло повторне клопотання від 01.11.2022 вих. №02-1862/401 про визнання Боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів.
Згідно вказаного клопотання арбітражний керуючий просив:
- прийняти до відома та для використання звіт керуючого реструктуризацією про хід процедури реструктуризації боргів Боржника;
- визнати банкрутом Боржника, ввести процедуру погашення боргів Боржника та керуючим реалізацією майна у справі №911/1862/21 про неплатоспроможність Боржника призначити арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. 
До клопотання додано копію Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №313180898 від 24.10.2022, а також заяву на участь у справі про неплатоспроможність з додатками.
05.12.2022 до господарського суду від Боржника надійшли:
- клопотання про визнання Боржника банкрутом та ввести процедуру погашення боргів Боржника;
- письмові пояснення з урахуванням постанови Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №911/1862/21.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.12.2022 у справі №911/1862/21 відкладено підсумкове засідання на 10.01.2023.
19.12.2022 на електронну адресу господарського суду від Акціонерного товариства "Сенс Банк" (далі - АТ "Сенс Банк") надійшло клопотання про зобов`язання вчинити арбітражним керуючим дії, передбачені КУзПБ, а саме зобов`язати арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.:
- взяти участь у розробці проекту плану реструктуризації боргів Боржника;
- забезпечити розгляд проекту плану реструктуризації боргів Боржника на зборах кредиторів у справі № 911/1862/21;
- провести збори кредиторів у справі № 911/1862/21 щодо розгляду проекту плану реструктуризації боргів Боржника.
Вказане клопотання АТ "Сенс Банк" мотивовано тим, що арбітражним керуючим жодного разу не забезпечувався розгляд проекту плану реструктуризації боргів Боржника зборами кредиторів, а боржником не надавався план реструктуризації боргів, тоді як арбітражний керуючий пропонує кредитору голосувати за звернення до суду із клопотанням про введення процедури погашення боргів та визнання Боржника банкрутом.
У розрізі зазначеного АТ "Сенс Банк" зауважило, що процедура реструктуризації боргів фізичної особи не є процедурою списання боргів.
Водночас згідно відповідного клопотання АТ "Сенс Банк" повідомило про те, що рішенням зборів акціонерів АТ "Альфа-Банк", затвердженим протоколом №2/2022 від 12.08.2022, змінено найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк", а відповідні зміни внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У підтвердження наведеного до клопотання додано, зокрема, копію № 2/2022 від 12.08.2022.
09.01.2023 до господарського суду арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. подав проект протоколу зборів кредиторів від 20.12.2022 з додатками, а саме запитом про збори шляхом опитування та відповіддю АТ "Сенс Банк" на повідомлення.
09.01.2023 через канцелярію господарського суду від Боржника надійшли письмові пояснення.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.01.2023 у справі №911/1862/21 відкладено підсумкове засідання на 07.02.2023.
25.01.2023 на електронну адресу господарського суду від АТ "Сенс Банк" надійшли письмові пояснення у зв`язку з ухвалою Господарського суду Київської області від 10.01.2023 у справі №911/1862/21. До вказаних пояснень додано копії документів.
06.02.2023 до господарського суду від арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. надійшло клопотання від 01.02.2023 вих. №02-1862/47 про визнання Боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів.
Згідно вказаного клопотання арбітражний керуючий просив:
- прийняти до відома та для використання раніше направлений звіт керуючого реструктуризацією про хід процедури реструктуризації боргів Боржника;
- затвердити звіт арбітражного керуючого Дарієнка В.Д про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією боргів Боржника у справі № 911/1862/21 за період з 12.10.2021 по 01.02.2022 у загальній сумі       44 379,19 грн;
- визнати банкрутом Боржника, ввести процедуру погашення боргів Боржника та керуючим реалізацією майна у справі № 911/1862/21 про неплатоспроможність Боржника призначити арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. 
До клопотання додано план реструктуризації боргів у справі № 911/1862/21 про неплатоспроможність Боржника та протокол засідання зборів кредиторів шляхом опитування від 01.02.2023.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.02.2023 у справі №911/1862/21 відкладено підсумкове засідання на 13.03.2023.
07.02.2023 до господарського суду від Боржника надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 0000390527 від 02.11.2017.
06.03.2023 через канцелярію Господарського суду Київської області від арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. надійшло клопотання № 02-1862/84 від 01.03.2023, згідно якого керуючий реструктуризацією, серед іншого, просив суд:
- визнати банкрутом Боржника, ввести процедуру погашення боргів Боржника та керуючим реалізацією майна у справі № 911/1862/21 про неплатоспроможність Боржника призначити арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.;
- затвердити ухвалою суду звіт арбітражного керуючого Дарієнка В.Д про нарахування основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією боргів Боржника у цій справі за період з 01.03.2022 по 13.03.2023 у загальній сумі 165 469,74 грн.
До клопотання додано протокол зборів кредиторів від 28.02.2023 та відповідь АТ "Сенс Банк" від 17.02.2023.

Щодо суті справи
У цій справі підставою для звернення до суду із заявою про свою неплатоспроможність Боржник визначив неможливість, у зв`язку із відсутністю майна та постійних доходів, сплатити заборгованість за кредитом в іноземній валюті згідно договору від 21.12.2007 № 10-29/4869 перед єдиним кредитором АТ "Альфа-Банк" (перейменованим на АТ "Сенс Банк"), грошові вимоги якого до Боржника визнано та затверджено ухвалою попереднього засідання Господарського суду Київської області від 21.12.2021 у справі №911/1862/21 у сумах: 4 540,00 грн - до задоволення вимог кредиторів;            7 054 789,54 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів (без права вирішального голосу).
Водночас, мотивуючи подану заяву, Боржник зазначив, що заборгованість за кредитними договором від 21.12.2007 № 10-29/4869 виникла внаслідок зміни курсу валют та збільшенні в еквіваленті долару США до гривні, що зумовило неможливість виконання кредитного договору, строк якого сплив 20.12.2017, тоді як Боржник не має постійного заробітку та майна за рахунок реалізації якого можливо виплатити борги перед Кредитором, а з членами сім`ї Боржник не підтримує зв`язки.
Боржник також зауважив, що на єдине належне йому майно - придбану 21.12.2007 земельну ділянку кадастровий номер 3221483301:01:009:0611 звернуто стягнення за договором іпотеки №02-10/4174 від 21.12.2007, тоді як іншого майна, як і транспортних засобів Боржник не має у власності.
У підтвердження наведеного Боржником було надано, зокрема, копії: договору кредиту №10-29/4869 від 21.12.2007 та договору іпотеки №02-10/4174; договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2007; а також Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №258942243 від 28.05.2021, Інформацію Державного земельного кадастру за запитом від 04.11.2020 та лист Головного сервісного центру МВС від 11.03.2021 за №31/338аз.
Крім того, Боржник, надаючи копії витягів за безкоштовним запитом з ЄДР, повідомив про належність йому на праві власності часток в статутних капіталах юридичних осіб:
- ТОВ "Керч-Екватор" - частка розміром 80 000,00 грн;
- ТОВ "Люкс автоплаза", яке перебуває у стані припинення, - частка розміром                     5 000,00 грн;
- ТОВ "Оздоровчий комплекс "Факел", яке перебуває у стані припинення, - частка розміром 24 770,00 грн.
Щодо наявності власних коштів та відображених у деклараціях про майновий стан доходів і витрат, Боржник зазначив, що на відкритих у Акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк") рахунках загалом обліковується 21 905,85 грн, тоді як всі надходження та витрати Боржника загалом склали, відповідно: у 2018 році - 1 720 262,35 грн (надходження) та 1 636 510,67 грн (витрати); у 2019 році - 2 090 734,53 грн (надходження) та 2 170 140,56 грн (витрати); у 2020 році - 956 679,78 грн (надходження) та 1 062 460,65 грн (витрати).
На підтвердження зазначеного Боржником надано суду: виписки АТ КБ "Приватбанк" про залишок коштів по рахунку станом на 18.06.2021, а також декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2018, 2019, 2020 роки.
Боржник вказував, що він не може достовірно зазначити та ідентифікувати витрати за характером та місцем їх здійснення (в країні або за її межами), а тому ці витрати зазначено як інші витрати сукупно за кожний звітний рік.
Стосовно ж майна, належного членам сім`ї Боржника, то останній зазначив, що його матері на праві власності належить квартира вартістю 300 873,00 грн, а також 13/100 частки на Базу відпочинку "Жемчужний", вартість якої невідома Боржнику.
У розрізі вказаного Боржник зазначив, що на адресу батьків направлено адвокатські запити з метою отримати необхідну для внесення у декларації інформацію про їх майновий стан, відтак оскільки Боржник не підтримує зв`язку зі своїми батьками, які проживають на тимчасово окупованій частині території України, у деклараціях про майновий стан вказано "член сім`ї не надав інформацію".
На підтвердження наведених обставин належності майнових прав членам сім`ї та неможливість отримати відповідну інформацію боржником надано Інформаційну довідку з Реєстру права власності на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №247252801 від 08.03.2021.
Посилаючись на те, що трудова книжка та юридичні особи, де Боржник значиться керівником, знаходяться на тимчасово окупованій частині території України, Боржник зазначав, що заробітну плату за посаду керівника цих юридичних осіб він не отримує, як і не має постійного джерела доходу, оскільки тимчасово безробітний та не веде господарську діяльність, в підтвердження чого надано листи Держаної податкової служи України №5311/6 від 09.03.2021, №8232/5 від 13.04.2021 та витяг з ЄДР станом на 16.03.2021.
З огляду на вказане вище, Боржник запропонував частково погасити борг перед кредитором в межах суми наявних у нього на банківських рахунках грошових коштів - 21 905,85 грн та, надалі, оскільки строк виконання плану реструктуризації не може перевищувати 5 років, Боржник вважає, що єдиним можливим способом відновлення його платоспроможності є прощення (списання) боргу в іншій частині, що власне і відображено у наданому проекті плану реструктуризації боргів від 22.06.2021.
Своєю чергою арбітражний керуючий, за результатами проведеної ним роботи, відображеної у наявному в матеріалах справи звіті №02-1862/9 від 14.01.2022, зауважив, що згідно отриманих відповідей з установ та організацій, що ведуть реєстри майнових прав та за результатами аналізу декларацій про майновий стан Боржника за 2018, 2019, 2020 роки у Боржника відсутнє майно, за рахунок якого було б можливо погасити вимоги кредитора, а тому фінансовий стан Боржника характеризується ознаками неплатоспроможності та в межах процедури реструктуризації боргів майнових активів для задоволення вимог кредитора не виявлено.
До відповідного звіту та заяви додано копії відповідей на запити арбітражного керуючого.
Надалі, під час нового розгляду цієї справи, згідно поданих повторного клопотання від 01.11.2022 вих. №02-1862/401 та клопотання від 29.11.2022 вих. №02-1862/416 про визнання Боржника банкрутом і перехід до процедури погашення боргів арбітражний керуючий зазначив, зокрема, про таке:
- кредитор не скористався правом розгляду плану реструктуризації боргів, ухиляючись від прийняття рішення про схвалення чи відмову у схваленні, а тому план вважається відхиленим;
- оскільки до суду не подано погоджений боржником та схвалений кредитором план реструктуризації боргів, то наявні підстави для прийняття рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів Боржника ;
- за результатами перевірки декларацій боржника встановлено подання повної та достовірної інформації про майновий стан боржника та його членів сім`ї, що свідчить про добросовісність боржника, оцінюючи яку, суду слід звернути увагу на викладені у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20 правові висновки.
Ураховуючи наведене, арбітражний керуючий просив прийняти до відома та для використання звіт керуючого реструктуризацією про хід процедури реструктуризації боргів Божника, визнати останнього банкрутом, ввести процедуру погашення боргів Боржника та керуючим реалізацією його майна у цій справі призначити арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.
Тотожну за змістом позицію, зокрема щодо пасивної поведінки кредитора у розгляді поданого плану реструктуризації та відсутності підстав для закриття провадження у зазначеній справі, викладено у поясненнях Боржника, поданих під час нового розгляду цієї справи.
В розрізі вказаного Боржник зауважив, що збори кредиторів не звертались до господарського суду з клопотанням про закриття провадження у справі в порядку пункту 2 частини восьмої статті 123 КУзПБ, як і не оскаржував кредитор ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі через нібито неповноту відомостей у декларації про майновий стан боржника.
Згідно поданих під час нового розгляду цієї справи пояснень кредитор не погодився із наведеними вище доводами Боржника та арбітражного керуючого та, відповідно, зазначив, що запропонований Боржником проект плану реструктуризації носить формальний характер та спрямований на повне списання боргів, оскільки не містить інформації про можливість та намір Боржника погашати заборгованість перед кредитором, зокрема отримати статус безробітного та отримувати допомогу по безробіттю на час пошуку місця працевлаштування.
Так, за доводами кредитора, він не вимагає, щоб план реструктуризації передбачав повне погашення визнаних вимог кредитора, попри те Боржник не наводить розмір непостійних доходів, тобто приховує їх, що може свідчити про їх значний розмір з огляду на відсутність у Боржника бажання офіційно працевлаштовуватись та/або займатись підприємницькою діяльністю.
До того ж кредитор зазначив, що план реструктуризації не місить жодних графіків погашення вимог кредитора, з урахуванням наявних у Боржника        28 801,96 грн, як і не містить інших обов`язкових елементів реального плану реструктуризації боргів, а тому кредитор не ухиляється від можливості розгляду плану реструктуризації та нічого не може розглянути на предмет схвалення через відсутність реального та обґрунтованого плану.
Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Предметом касаційного дослідження є правомірність закриття провадження у цій справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі вимог пункту 1 частини сьомої статті 123 та частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.
Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи в межах підстав оскарження та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Застосування судами законодавства про банкрутство зобов`язує суди відповідно до частини першої статті 3 ГПК України також використовувати відображені у нормах цього законодавства особливі принципи інституту банкрутства (неплатоспроможності) для забезпечення мети законодавства про банкрутство (неплатоспроможність).
Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності є принцип судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства (неплатоспроможності). 
Тож, на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд більш жорстко обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження (схожий за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).
Застосування судами принципу судового контролю процедур банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників справи про банкрутство, єдиного правового захисту інтересів кредиторів в межах процедур банкрутства та пропорційності надає суду правові важелі, які можуть забезпечити дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника на кожному з етапів процедур банкрутства (неплатоспроможності).
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах, зокрема, від 27.06.2023 у справі № 903/491/22, від 16.08.2023 у справі №904/794/14.
Наведеним (висновками про необхідність застосування принципу судового контролю) спростовуються доводи скаржника про те, що Верховним Судом не досліджувались питання наявності повноважень суду для самостійного встановлення певних обставин (балансу інтересів кредитора та боржника, оцінки економічної обґрунтованості плану реструктуризації, оцінки недобросовісності поведінки боржника при бездіяльності кредитора тощо).
Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи визначено Книгою четвертою КУзПБ.
Частиною другою статті 6 КУзПБ встановлено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.
За визначенням, наведеним у статті 1 КУзПБ, реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника. Погашення боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна банкрута, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до норм КУзПБ кожна судова процедура у справі про банкрутство (неплатоспроможність) має своє завдання та мету, а їх запровадження має здійснюватися із дотриманням правил (наявності визначених КУзПБ для цього умов) переходу від однієї судової процедури до наступної. 
При цьому інститут неплатоспроможності фізичних осіб розрахований на надання допомоги саме добросовісному боржнику, фінансово-майновий стан якого свідчить про його дійсну неплатоспроможність, тому суд повинен вчиняти виважені, послідовні та обґрунтовані процесуальні дії в тому числі і при перевірці наявності підстав для застосування щодо боржника судових процедур, передбачених Книгою четвертою КУзПБ.
Верховний Суд акцентує, що за приписами КУзПБ судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.
В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (пункт 8 частини п`ятої статті 119 КУзПБ).
Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (частина друга статті 122 КУзПБ).
Згідно з частиною четвертою статті 122 КУзПБ в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.
Пунктами 2, 3 частини другої статті 123 КУзПБ встановлено, що основними завданнями зборів кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника є, зокрема, розгляд проекту плану реструктуризації боргів боржника, прийняття рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або про звернення з клопотанням до господарського суду про перехід до процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Поряд з цим, частиною сьомою статті 123 КУзПБ визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо: 1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи і витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів і витрат боржника та членів його сім`ї; 2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами; 3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.
Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Порівняльний аналіз положень частини одинадцятої статті 126 КУзПБ з частиною сьомою статті 123 цього Кодексу свідчить, що хоча ці норми частково кореспондуються між собою, проте не є тотожними за ступенем імперативності, колом ініціаторів та передумовами їх застосування.
Такі відмінності дають підстави для висновку, що неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ. 
Водночас слід враховувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом частини одинадцятої статті 126 Кодексу України з процедур банкрутства у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів.
За загальним правилом закриття провадження у справі є формою завершення судового розгляду без прийняття рішення по суті справи через виявлення після відкриття провадження таких обставин, з якими закон пов`язує неможливість її судового розгляду. 
При цьому очевидним є те, що неподання до господарського суду протягом трьох місяців з введення процедури реструктуризації боргів погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника може бути зумовлене як недобросовісною поведінкою боржника, так і неналежною реалізацією кредиторами власних правомочностей. 
За таких обставин, однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.
Щодо застосування частини одинадцятої статті 126 КУзПБ Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.
У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.
Норми частини одинадцятої статті 126 КУзПБ кореспондуються з частиною першою статті 130 цього Кодексу, згідно якої господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120-ти днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.
Логічне та філологічне тлумачення частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у взаємозв`язку з пунктом 2 частини четвертої статті 122 цього Кодексу приводить до висновку, що за їх приписами на господарський суд покладено обов`язок розглянути та вирішити питання щодо подальшого руху справи після спливу тримісячного строку з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника, зокрема у разі неподання на затвердження плану реструктуризації боргів боржника, а словосполучення "має право прийняти рішення" вказує на дискрецію господарського суду при вирішенні цього питання в межах диспозиції частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.
Отже, до встановленого строку визнання боржника банкрутом за частиною першою статті 130 КУзПБ господарський суд у судовому засіданні, призначеному згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 122 цього Кодексу зобов`язаний з`ясувати причини неподання на затвердження плану реструктуризації боргів і позиції сторін та за результатами ухвалити рішення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника, або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.
Такі висновки узгоджуються із правовими позиціями щодо застосування норм права, викладеними у постановах Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від них у цій справі.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що скасовуючи частково постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 та ухвалу Господарського суду Київської області від 17.05.2022 у цій справі № 911/1862/21 та направляючи її на новий розгляд у відповідних частинах, Верховний Суд у постанові від 21.09.2022, серед іншого, вказав, що у справі, що розглядається, за відсутності у справі про неплатоспроможність конкурсних кредиторів з правом вирішального голосу, питання щодо розгляду та затвердження плану реструктуризації боргів боржника підлягає вирішенню конкурсним кредитором з правом дорадчого голосу. Відтак наявність у справі про неплатоспроможність конкурсного кредитора з правом дорадчого голосу спростовує висновки судів попередніх інстанцій щодо неможливості розгляду плану реструктуризації боргів боржника та відсутності процесуальної можливості здійснення подальшого провадження у справі.
При цьому надаючи необхідні до врахування під час нового розгляду справи вказівки, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у вказаній постанові від 21.09.2022 зазначила, що суд першої інстанції: 
- не перевірив причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів; 
- не надав оцінки звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації боржника, в тому числі щодо повноти здійснених арбітражним керуючим заходів щодо перевірки декларації боржника; 
- не надав оцінки добросовісності боржника - фізичної особи.
Відповідно до частини п`ятої статті 310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
На виконання вказівок суду касаційної інстанції під час нового розгляду цієї справи судом досліджено наявні в матеріалах справи докази (заяви Боржника та арбітражного керуючого, додані до них документи, зокрема декларації про майновий стан Боржника, план реструктуризації боргів Боржника та звіт арбітражного керуючого, пояснення кредитора), за результатом чого встановлено наявність підстав для закриття провадження у справі, зокрема, у відповідності до вимог частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.
Такі висновки суду першої інстанції, з якими погодився апеляційний господарський суд, зумовлені встановленням обставин того, що причиною неподання погодженого Боржником і схваленого кредитором плану реструктуризації боргів була саме недобросовісна поведінка Боржника, що пояснюється, зокрема, таким:
- Боржником не надано жодних доказово обґрунтованих пояснень щодо джерел походження доходів (у 2018 році - 1 720 262,35 грн, у 2019 році -               2 090 734,53 грн, у 2020 році - 956 679,78 грн) як і не надано пояснень щодо призначення витрачених коштів (у 2018 році - 1 636 510,67 грн, у 2019 році -        2 170 140,56 грн, у 2020 році - 1 062 460,65 грн), у тому числі іншого призначення, відмінного від погашення кредитного зобов`язання перед АТ "Сенс Банк";
- отримуючи доходи у сумах: 1 720 262,35 грн, 2 090 734,53 грн та 956 679,78 грн в період безробіття та на час виникнення грошового обов`язку перед кредитором, Боржник не навів суду доказово підтвердженого обґрунтування руху його активів, а саме щодо того, чому вказані доходи, порівняно менші з витратами у 2019-2020 роках, не були спрямовані на погашення заборгованості перед кредитором та чому Боржник не отримуватиме надалі таких, неідентифікованих/невідомих йому за джерелом походження доходів;
- Боржнику належить частка у ТОВ "Керч-Екватор", відомостей про припинення діяльності якого витяг не містить, відтак боржник не позбавлений права та можливості на отримання дивідендів від діяльності такої юридичної особи;
план реструктуризації боргів передбачає часткове погашення боргу в межах наявних на банківських рахунках 28 801,96 грн, натомість прощення (списання) Боржнику загалом 7 030 527,58 грн лише з огляду на недостатньо підтверджену інформацію про відсутність у нього майна і доходів та його соціальний статус безробітної та внутрішньо переміщеної особи;
- згідно з протоколом засідання зборів кредиторів шляхом опитування від 01.02.2023 за прийняття рішень про схвалення відповідного плану реструктуризації та клопотання перед судом про визнання Боржника банкрутом голосували сам Боржник та арбітражний керуючий, тоді як проти таких рішень голосував єдиний кредитор;
- несхвалення кредитором плану реструктуризації, який передбачає фактично повне списання боргу, без пропозицій його реструктуризації, не свідчить про недобросовісність та/або бездіяльність цього кредитора у такому питанні; 
- як Боржник, так і арбітражний керуючий не дотримувалися принципу співпраці, наданий Боржником план реструктуризації боргів є економічно необґрунтованим, без включення до нього всіх передбачених законом обов`язкових положень, та таким, що призведе до явного порушення прав кредитора на отримання боргу і задоволення його законних вимог.
Таким чином, за встановлених вище обставин, враховуючи ненадання Боржником повних і достовірних відомостей щодо його майна, доходів та витрат, а також несумлінне виконання обов`язків боржника, що виразилось у поданні економічно необґрунтованого та такого, що порушує баланс інтересів кредитора, плану реструктуризації, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про недобросовісну поведінку Боржника та відсутність саме внаслідок такої поведінки Боржника погодженого ним і схваленого кредитором плану реструктуризації боргів зі спливом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації у цій справі, що є достатньою підставою для закриття провадження у справі на підставі частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.
З урахуванням викладеного та встановлених судами попередніх інстанцій обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів про наявність правових підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи - ОСОБА_1 .
При цьому, Верховний Суд частково погоджується з доводами скаржника про необґрунтованість окремих висновків судів попередніх інстанцій, зокрема, щодо: (1) того, що сама лише обставина відсутності у боржника зв`язків з батьками та їх проживання на тимчасово окупованій території не можуть слугувати достатнім мотивуванням для зазначення в деклараціях відомостей про відмову членів сім`ї повідомити про їх майновий стан; (2) ототожнення недобросовісного боржника у справі про неплатоспроможність та недобросовісного контрагента у договірних правовідносинах; (3) того, що план реструктуризації не містить пропозиції Боржника погасити заборгованість за рахунок належної матері Боржника майнової частки на базу відпочинку; (4) посилання на висновки, викладені у постановах Північного апеляційного господарського суду (що не є джерелом правозастосовчої практики у розумінні частини четвертої статті 236 ГПК України).
Однак, такі частково необґрунтовані висновки судів попередніх інстанцій не призвели до неправильного вирішення справи, ураховуючи правомірність закриття провадження у цій справі на підставі норм частини одинадцятої статті 126 КУзПБ, з огляду на встановлений судами факт того, що відсутність погодженого Боржником  і схваленого кредитором плану реструктуризації боргів зі спливом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації у цій справі зумовлена саме недобросовісною поведінкою Боржника.
Доводи скаржника про те, що намагаючись здійснити аналіз економічної обґрунтованості плану реструктуризації, суд першої інстанції вийшов за межі наданих йому КУзПБ повноважень, колегія суддів відхиляє з підстав того, що такі доводи не узгоджуються з наведеними вище висновками Верховного Суду щодо обсягу повноважень господарського суду під час реалізації ним принципу судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності). 
Інші аргументи скаржника щодо порушення норм процесуального права в контексті повноти оцінки доказів та встановлення обставин справи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до необхідності переоцінки доказів та обставин, що відповідно до приписів статті 300 ГПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що за повторним розглядом справи та з врахуванням вказівок, що містились у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у цій справі, суди попередніх інстанцій всебічно, повно і об`єктивно з`ясували всі обставини, які мали значення для правильного вирішення справи.
Посилання скаржника на неврахування судами правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах у постановах від 25.05.2021 у справі № 904/1454/20, від 22.05.2022 у справі № 916/1482/21, від 03.08.2023 у справі № 926/2987-6/20, не беруться касаційним судом до уваги, оскільки зазначені висновки зроблені з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній конкретній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення. 
Вищевикладене у сукупності свідчить, що оскаржувані судові рішення ухвалені у відповідності до норм чинного законодавства, тому доводи скаржника про невірне застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів відхиляє з підстав їх необґрунтованості.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до прийняття по суті невірного рішення або є підставами для обов`язкового скасування оскарженого судового рішення (частина 1 статті 310 ГПК України), колегією суддів під час касаційного провадження не встановлено.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Переглянувши у касаційному порядку в межах доводів та вимог касаційної скарги оскаржувані судові рішення, Верховний Суд не встановив порушення та невірного застосування норм права, на які посилався скаржник.
Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного та беручи до уваги межі перегляду справи судом касаційної інстанції в порядку статті 300 цього Кодексу, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Боржника та необхідність залишення оскаржуваних судових рішень у цій справі без змін.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.
Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 13.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 у справі №911/1862/21 (в частині закриття провадження) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                К.М. Огороднік 
Судді                                                                                                    С.В. Жуков 
                                                                                                    В.І. Картере