П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/4617/19	

Перша інстанція: суддя Андрухів В.В.,
повний текст судового рішення
складено 15.12.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Одеській області та адвоката Лук`янової А.О. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2019 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (надалі – відповідач), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 15.11.2019 року, просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеський області №1403 від 19.06.2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеський області №829 о/с від 08.07.2019 року про звільнення; 
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеський області №1410 о/с від 23.10.2019 року в частині внесення змін до наказу Головного управління Національної поліції в Одеський області №829 о/с від 08.07.2019 року про звільнення ОСОБА_1 ; 
- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Одеський області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеський області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.07.2019 року і до моменту фактичного поновлення на посаді.
Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що спірними наказами її було неправомірно звільнено з посади на підставі необґрунтованих висновків службового розслідування про ігнорування вимоги по проходженню ВЛК, про несвоєчасність повідомлення нею керівництва про перебування на лікарняному в періодах з 13 березня по 02 травня 2019 року та відсутності на службі з 03 травня по 07 червня 2019 року. Позивач зазначила, що 14.03.2019 року через канцелярію ГУНП в Одеській області подала рапорт, в якому зазначала, що станом на 14.03.2019 року продовжує знаходитись на лікарняному, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та надала копії висновку ЛКК №117 КНП «ЦПМСД №10» від 04.02.2019 року і довідку з поліклінічного відділення КУ «МКЛ №11» від 12.03.2019 року, 26.04.2019 року, а 06.05.2019 року через канцелярію СУ ГУНП в Одеській області вона подала рапорт, в якому зазначала, що станом на 06.05.2019 року вона продовжує знаходитися на лікарняному і надала копії довідок: №1492 (з 13.03.2019 року по 18.03.2019 року), №1660 (з 23.03.2019 року по 28.03.2019 року), №1809 (з 02.04.2019 року по 12.04.2019 року), №2158 (з 20.04.2019 року по 27.04.2019 року). Позивач стверджує, що надані нею документи не були враховані дисциплінарною комісією. Зазначає, що дисциплінарна комісія встановила обставини, які стали підставою для її звільнення, але які не були підставою для створення дисциплінарної комісії та проведення службового розслідування. Позивач вважає, що вказані порушення порядку проведення службового розслідування безумовно тягнуть за собою скасування усіх подальших рішень.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 року, у задоволенні позову було відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 01.08.2023 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2020 року у справі №420/4617/19 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
За результатами нового судового розгляду рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 року позов задоволено частково наступним чином:
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19.06.2019 року №1403 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 08.07.2019 року №829 о/с з урахуванням змін, внесених наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 23.10.2019 року №1410 о/с, про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області з 23.07.2019 року;
- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 23.07.2019 року по 13.12.2023 року включно у розмірі 432980,85 грн. (чотириста тридцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят гривень 85 копійок), з відрахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів;
- у задоволенні решти позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Адвокат Лук`янова А.О. в інтересах позивача також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та прийняти в цій частині нову постанову, якою стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.07.2019 року до моменту фактичного поновлення на посаді у сумі 741587,47 грн.. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.
26.04.2019 року заступником начальника ГУНП в Одеській області - начальником слідчого управління підполковником поліції Шайхетом С.О. на ім`я начальника ГУНП в Одеській області було надано доповідну записку про те, що в штаті відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП в Одеській області на посаді старшого слідчого-криміналіста за рахунок декретної відпустки основного працівника капітана поліції ОСОБА_2 перебуває капітан поліції ОСОБА_1 (наказ ГУНП в Одеській області від 25.04.2018 року №597 о/с), яка з 11.01.2019 року до 25.04.2019 року знаходиться на безперервному лікарняному в різних медичних закладах м.Одеси.
Наказом ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №985 відносно позивача призначено службове розслідування та склад дисциплінарної комісії. 
За результатами проведеного службового розслідування складений Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни старшого слідчого-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 від 07.06.2019 року, затверджений Начальником ГУНП в Одеській області 07.06.2019 року (надалі – висновок службового розслідування).
У висновку службового розслідування викладені наступні обставини та висновки:
- відповідно до наданих до СУ ГУНП в Одеській області копій висновку ЛКК №117 від 04.02.2019 року, виданого КНП «ЦПМСД №10», довідки від 12.03.2019 року, виданої КУ «МКЛ №11», довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 13.03.2019 року №1491, виданої ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 22.03.2019 року №1660, виданої ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 02.04.2019 року №1809, виданої ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України від 19.04.2019 року №2158, виданої ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», загальна кількість безперервного знаходження на лікуванні капітана поліції ОСОБА_1 , що підтверджується довідками медичних закладів з 11.01.2019 року по 02.05.2019 року, становить 112 днів;
- підтвердження про своє перебування на лікуванні з 02.05.2019 року до СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 не надала;
- листом (фіскальний чек №6501407715730) на адресу місця проживання ОСОБА_1 було надіслано виклик від 10.05.2019 року №4/1-5126 для прибуття останньої 15.05.2019 року о 10:00 год. до слідчого управління ГУНП в Одеській області каб. №9, для надання пояснень по суті;
- позивач за викликом від 10.05.2019 року №4/1-5126 15.05.2019 на 10:00 год. для надання пояснень не прибула та про причину неявки дисциплінарну комісію не повідомила;
- з метою встановлення можливого перебування на лікарняному капітана поліції ОСОБА_1 в період з 02.05.2019 року по час проведення службового розслідування було надано запити в лікувальні заклади, а саме: ДКЦ МКЛ №1 м.Одеси від 10.05.2019 року №4/1-5127, КНП ЦПМСД №10 Одеської міської ради від 10.05.2019 року №4/1-5128, ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» від 07.02.2019 року №4/1-5628;
- 29.05.2019 за вх. №№5452, 5453, 5451/1 до канцелярії СУ ГУНП в Одеській області надійшли відповіді на запити з ДКЦ МКЛ №1 м.Одеси, КНП «ЦПМСД» №10 Одеської міської ради, ДУ «ТМО МВС України по Одеській області», в ході чого встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 в період з 03.05.2019 року по час проведення службового розслідування на лікуванні у вказаних лікувальних закладах не знаходиться;
- в період з 11.01.2019 року по 02.05.2019 року капітан поліції ОСОБА_1 до СУ ГУНП в Одеській області не надала жодного оригіналу медичних довідок про перебування на лікуванні, у зв`язку з чим копії медичних довідок про перебування на лікуванні не можуть підтверджувати її законну відсутність на службі;
- 23.05.2019 року членами дисциплінарної комісії було здійснено виїзд до місця мешкання ОСОБА_1 з метою вручення останній направлення від 23.05.2019 року №4/1-5712 до ВЛК ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» для проходження медичного огляду для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи та отримати пояснення, щодо причини довготривалого лікування, на що ОСОБА_1 спілкуватись відмовилась та повернулась до свого помешкання, у зв`язку з чим було складено акт про відмову надати пояснення в рамках службового розслідування;
- 28.05.2019 року керуючись п.1 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VІІІ п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.6 розділу III Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 року №285, з метою вирішення питання щодо подальшого проходження ОСОБА_1 служби в органах поліції на посаді старший слідчий-криміналіст на адресу місця проживання: АДРЕСА_1 , рекомендованим листом (Укрпошта фіскальний чек №6501407782063) надіслано направлення на ВЛК від 23.05.2019 року №4/1-5712 з вимогою в найкоротший термін після отримання направлення звернутись до ВЛК ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» для проходження медичного огляду для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи;
- встановлено систематичну відсутність на службі без поважних причин капітана поліції ОСОБА_1 , що підтверджується актами про невихід на службу №№4/1-7144 від 04.06.2019 року, 4/1- 7145 від 04.06.2019 року, 4/1-7193 від 05.06.2019 року, 4/1-7245 від 06.06.2019 року;
- під час службового розслідування 05.06.2019 року надано запити до ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» від 05.06.2019 року №4/1-7172, з метою встановлення факту виконання ОСОБА_1 вимоги про звернення до ВЛК ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» для проходження медичного огляду для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи та запит від 05.06.2019 року №4/1-7173 для встановлення можливого перебування на лікарняному капітана поліції ОСОБА_1 в період з 03.05.2019 року по 06.06.2019 року;
- 06.06.2019 року за вхід. №№5807, 5808 до канцелярії СУ ГУНП в Одеській області надійшли відповіді на запити ДУ «ТМО МВС України по Одеській області», з яких вбачається, що капітан поліції ОСОБА_1 в період з 03.05.2019 року по 06.06.2019 року військово-лікарську комісію ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» не проходила, та в період з 03.05.2019 року по теперішній час в поліклініку ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» не зверталася.
На підставі висновку службового розслідування, наказом ГУ НП в Одеській області від 19.06.2019 року №1403 за порушення вимог п.4 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VІІІ, п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, п.6 розділу III Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 року №285, п.3.2 розділу III, п.п.4.1, 4.2, 4.3 розділу IV Правил внутрішнього службового розпорядку Головного управління Національної поліції в Одеській області, затверджених наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29.10.2018 року №3705, що виразилось в ігноруванні вимоги про проходження медичного огляду для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», а також несвоєчасному повідомленні керівництва СУ ГУНП в Одеській області щодо перебування на лікарняному в період з 13.03 по 22.03.2019 року, з 23.03 по 01.04.2019 року, з 02.04 по 19.04.2019 року, з 20.04 по 02.05.2019 року, та відсутності на службі з 03.05.2019 року по 07.06.2019 року без поважних причин, старшого слідчого-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 , відповідно до п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУ НП в Одеській області від 08.07.2019 року №829 о/с було реалізовано дисциплінарний наказ від 19.06.2019 року №1403, та ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з 10.07.2019 року.
Наказом ГУ НП в Одеській області від 23.10.2019 року №1410 о/с внесено зміни до пункту наказу ГУ НП в Одеській області від 08.07.2019 року №829 о/с в частині звільнення, а саме: капітана поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Одеській області вважати звільненою з 22.07.2019 року.
Обсяг нормативно–правового регулювання, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, полягає в наступному. 
Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-УІП (далі - Дисциплінарний статут) передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і плідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Відповідно до ст.11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком - визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. 
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. 
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. 
У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких вже проводиться службове розслідування, така скарга долучається до матеріалів службового розслідування.
У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких є висновок дисциплінарної комісії, такі скарги не розглядаються, якщо не містять інформації, яка не була досліджена під час проведення службового розслідування. Про відмову у розгляді скарги заявник інформується у десятиденний строк.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту).
Відповідно ст.15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
Згідно ст.19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення. У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.
У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.
У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.
Наказом МВС України №893 від 07.11.2018 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань (надалі – Порядок №893).
Права поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення, визначені статтею 18 Дисциплінарного статуту та п.2 розділу IV Порядку №893, зокрема: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.
Відповідно до пунктів 1-2 розділу II Порядку, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про:
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;
повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку;
надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції»;
ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень;
недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу;
недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування;
втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження;
розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом;
порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів;
перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку.
Згідно з п.4 розділу II Порядку, у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).
Аналізуючи зміст пунктів 1-2 розділу II Порядку, Верховний Суд у справі №560/1555/19 (постанова від 29.01.2020 року) зауважував, що обов`язковими підставами для проведення службового розслідування є певний перелік дій, які повинні відповідати наступним ознакам: наявність заяви, скарги, повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення (пункт 1 розділу II Порядку) та інші підстави передбачені у пункту 2 розділу II Порядку; вказані повідомлення чи дані повинні мати ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку; наявність у суб`єкта призначення службового розслідування достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Пунктами 13 та 14 розділу V Порядку №893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування. Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку.
Відповідно до пунктів 1-3 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Згідно пунктів 7-8 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. За рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.
Відповідно до пунктів 1-2 розділу VІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції врахував висновки і мотиви, з яких Верховний Суд постановою в цій справі від 01.08.2023 року скасував рішення першої та апеляційної інстанції, направивши справу на новий розгляд, та зазначив, що підставами для проведення службового розслідування стали факти довготривалого перебування позивача на лікарняному та відсутність на робочому місці з 13.03.2019 року до 26.04.2019 року, а також не належним чином повідомлення ОСОБА_1 про це відповідача, але станом на момент призначення службового розслідування наказом ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №985 обставини, які слугували підставою для призначення службового розслідування, знайшли своє спростування, зокрема, у рапорті позивача від 06.05.2019 року, а керівництво відповідача було належним чином повідомлено про перебування ОСОБА_1 на лікарняному та відсутності на службі в період з 13.03.2019 року по 02.05.2019 року включно з поважних причин. 
Суд першої інстанції також зазначив, що однією з підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції слугувало також встановлення в ході службового розслідування систематичної відсутності позивача на службі без поважних згідно актів про невихід на службу №№4/1-7144 від 04.06.2019 року, 4/1-7145 від 04.06.2019 року, 4/1-7193 від 05.06.2019 року, 4/1-7245 від 06.06.2019 року, але оскільки такі факти не були підставами для призначення та проведення службового розслідування, то це свідчить про вихід дисциплінарною комісією за межі службового розслідування.
З цих підстав суд першої інстанції дійшов підсумкового висновку про відсутність в діях позивача складу того дисциплінарного проступку, за яким призначалося службове розслідування, а оскаржуваним наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19.06.2019 року №1403 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за діяння, щодо яких службове розслідування не призначалося, а тому цей наказ в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби з поліції слід визнати протиправним та скасувати.
Щодо спірного наказу від 08.07.2019 року №829 о/с, суд першої інстанції зазначив, що цей наказ, як похідний, також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Щодо спірного наказу від 23.10.2019 року №1410 о/с, яким були внесені зміни до наказу від 08.07.2019 року №829 о/с щодо дати звільнення позивача, суд першої інстанції зазначив, що оскільки в період з 09.07.2019 року до 19.07.2019 року ОСОБА_1 проходила М(ВЛ)К у ДУ «ТМО МВС України по Одеській області», за результатами якої позивачу 22.07.2019 року видана довідка №М(ВЛ)К №223/2, то наказ від 23.10.2019 року №1410 о/с є законним та обґрунтованим, а тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.
Суд першої інстанції застосував спосіб захисту та відновлення прав позивача шляхом поновлення позивача з 23.07.2019 року на посаді, з якої її було звільнено, та стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.07.2019 року по 13.12.2023 року включно у розмірі 432980,85 грн., розрахувавши цю суму на підставі довідки УФЗБО ГУНП в Одеській області від 24.11.2023 року №1027 про доходи позивача за травень, червень 2019 року із застосуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (надалі – Порядок №100). 
Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції про неправомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач в апеляційній сказі виклав свою незгоду з висновками та мотивами, які навів Верховний Суд у постанові в цій справі від 01.08.2023 року, зазначивши, що під час службового розслідування дисциплінарною комісією були враховані надані позивачем довідки про тимчасову непрацездатність №1491 (з 13.03.2019 року по 18.03.2019 року), №1660 (з 23.03.2019 року по 28.03.2019 року), №1809 (з 02.04.2019 року по 12.04.2019 року), №2158 (з 20.04.2019 року по 27.04.2019 року) попри твердження Верховного Суду. Також апелянт зазначає, що позивача не було звільнено за прогул в період з 13.03.2019 року по 27.04.2019 року, а лише за несвоєчасне подання довідок про тимчасову непрацездатність, і позивачу нічого не заважало подати такі довідки одразу, не чекаючи службового розслідування. 
Відповідач також не погоджується з твердженнями Верховного Суду щодо можливої відсутності підстав для призначення службового розслідування, оскільки станом на день призначення такого розслідування 07.05.2019 року у позивачки були відсутні підстави для її звільнення від виконання службових обов`язків. 
Відповідач також зауважує на тому, що надані позивачем довідки про тимчасову непрацездатність №90/6 (за період з 03.05.2019 року по 30.05.2019 року), №87 (за період з 30.05.2019 року по 13.06.2019 року) та №129 (за період з 14.06.2019 року по 08.07.2019 року) не містять інформації щодо звільнення позивачки від виконання нею службових обов`язків. 
Відповідач також не погоджується з позицією суду першої інстанції відносно виходу дисциплінарною комісією за межі службового розслідування через притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за факти невиходу позивачки на службу без поважних причин в червні 2019, що не були підставою для призначення та проведення службового розслідування, зазначивши, що, по-перше - суд першої інстанції не послався на норму законодавства, яка б визначала поняття меж службового розслідування, а по-друге - законодавство зобов`язує проводити повне та всебічне службове розслідування, а не, як зазначив суд першої інстанції, лише по факту тих обставин, які вказані як підстави для призначення службового розслідування. 
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції стосовно спірних наказів, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанції та повертаючи справу на новий судовий розгляд, Верховний Суд у постанові по цій справі від 01.08.2023 року виклав наступні висновки та висновки і мотиви, які в силу вимог ч.5 ст.353 КАС України є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи:
- підставами для проведення службового розслідування стали факти довготривалого перебування на лікарняному, відсутність на робочому місці з 13.03.2019 року до 26.04.2019 року, а також не належним чином повідомлення позивачем про це відповідача; 
- зі змісту наказу ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №985 про призначення службового розслідування, рапорту і доповідної записки від 26.04.2019 року, вбачається, що відповідач інформацію про перебування позивача на лікарняному фактично оцінив як - невихід позивача на службу;
- водночас, як видно із матеріалів справи та було встановлено дисциплінарною комісією, зокрема, 06.05.2019 року через канцелярію СУ ГУНП в Одеській області позивач подала рапорт, в якому зазначала, що станом на 06.05.2019 року вона продовжує знаходитися на лікарняному і надала копії довідок: №1491 (з 13.03.2019 року по 18.03.2019 року), №1660 (з 23.03.2019 року по 28.03.2019 року), №1809 (з 02.04.2019 року по 12.04.2019 року), №2158 (з 20.04.2019 року по 27.04.2019 року); 
- як видно за матеріалами справи, вказані документи не є листками непрацездатності, проте є довідками про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України, форма яких затверджена Наказом МВС України від 23.03.2016 року №201 відповідно до частини 3 статті 69 Основ законодавства України про охорону здоров`я;
- у справі що розглядається, судами попередніх інстанцій не було надано оцінки тому, чи вказані довідки про тимчасову непрацездатність №1492, №1660, №1809, №2158 містять відомості про звільнення позивача від служби у зв`язку із непрацездатністю, та чи в розумінні наведених вище приписів і висновків Верховного Суду, можуть бути документами, що засвідчують тимчасову непрацездатність працівників;
- на переконання колегії суддів Верховного Суду, те, що подані докази не є листками непрацездатності, а є довідками про тимчасову непрацездатність, не може слугувати підставою вважати, що позивач була відсутня на робочому місці без поважних причин;
- окрім того, як видно із матеріалів справи, у відповідь на запит від 25.04.2019 року №4/1-4887 Державна установа «Територіальне управління МВС України по Одеській області» листом від 02.05.2019 року №33/36-336 повідомила відповідача про перебування позивача на лікарняному в період: з 13.03.2019 року по 22.03.2019 року, з 23.03.2019 року по 01.04.2019 року, з 02.04.2019 року по 19.04.2019 року, з 20.04.2019 року по 02.05.2019 року;
- таким чином, вказані обставини можуть свідчити про те, що станом на момент винесення наказу ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №985, обставини, які слугували підставою для призначення службового розслідування могли знайти своє спростування, зокрема, у рапорті позивача від 06.05.2019 року, а керівництво відповідача могло бути належним чином повідомлено про перебування позивача на лікарняному та відсутності на службі із поважних причин;
- проте, судами попередніх інстанцій вказаних обставин в повній мірі встановлено не було;
- відтак слід дійти висновку, що в контексті встановлених обставин у цій справі судами першої та апеляційної інстанції не було належним чином досліджено наявність підстав для проведення службового розслідування за тими фактами, які були висвітлені у наказі ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №985 про призначення службового розслідування. Позаяк, у випадку встановлення відсутності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за довготривале перебування на лікарняному, відсутності на робочому місці і неналежне повідомлення про вказане, дисциплінарна комісія повинна була врахувати наведені обставини у висновку за результатами службового розслідування, а суд в такому випадку повинен був в повній мірі оцінити правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності;
- підставами для проведення службового розслідування слугували саме факти довготривалого перебування на лікарняному, відсутність на робочому місці з 13.03.2019 року до 26.04.2019 року, і не належним чином повідомлення позивачем про це відповідача, а факти відсутності на робочому місці позивача в період інший, ніж про який йдеться в наказі від 07.05.2019 року №985, такими підставами не були;
- в контексті доводів касаційної скарги і встановлених обставин справи, обґрунтованими є аргументи сторони позивача про те, що дисциплінарна комісія встановлювала також обставини, які не були прямою безпосередньою підставою для створення дисциплінарної комісії та проведення службового розслідування згідно наказу ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №985, рапорту ОСОБА_3 та доповідної записки ОСОБА_4 і фактично дисциплінарна комісія вийшла за межі службового розслідування.
З урахуванням наведених висновків Верховного Суду по цій справі під час нового розгляду суду необхідно надати оцінку правомірності проведеного службового розслідування з урахуванням тих обставин та фактів, які стали підставами для проведення службового розслідування і які були відображені в наказі ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №985 про призначення службового розслідування, у співвідношенні до обставин та фактів, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарного відповідальності.
Як вже зазначено вище, службове розслідування було призначено наказом ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №985, в якому, зокрема, зазначено, що станом на 25.04.2019 року капітан поліції ОСОБА_1 документи, які підтверджують її перебування на лікарняному з 13.03.2019 року по теперішній час не надала та на робочому місці відсутня.
При цьому, службове розслідування призначено за наслідками подання рапорту заступника начальника управління-начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я ОСОБА_3 від 26.04.2019 року та доповідної записки заступника начальника ГУНП в Одеській області - начальника слідчого управління підполковником поліції Шайхета С.О. від 26.04.2019 року про те, що капітан поліції ОСОБА_1 з 11.01.2019 року по 12.03.2019 року перебувала на лікарняному, а станом на 25.04.2019 року, капітан поліції ОСОБА_1 документи, які підтверджують її перебування на лікарняному з 13.03.2019 року по теперішній час (26.04.2019 року) не надала та на робочому місці відсутня.
Отже, службове розслідування відносно позивача призначено для перевірки факту відсутності позивача на службі з 13.03.2019 року при відсутності документів, які підтверджують її перебування на лікарняному.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що станом на момент винесення наказу ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №985, обставини, які слугували підставою для призначення службового розслідування, спростовувалися тими відомостями, про які зазначила позивач у рапорті від 06.05.2019 року, зокрема, довідками про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №1492 (з 13.03.2019 року по 22.03.2019 року), №1660 (з 23.03.2019 року по 01.04.2019 року), №1809 (з 02.04.2019 року по 19.04.2019 року), №2158 (з 20.04.2019 року по 02.05.2019 року). 
При цьому суд першої інстанції послався на викладену вище позицію Верховного Суду по цій справі стосовно того, що надані позивачем довідки №1492, №1660, №1809 та №2158 не є листками непрацездатності, проте є довідками про тимчасову непрацездатність поліцейського, форма яких затверджена Наказом МВС України від 23.03.2016 року №201 відповідно до частини 3 статті 69 Основ законодавства України про охорону здоров`я, які не дають підстав вважати, що ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці без поважних причин.
Колегія суддів вважає, що сам факт надання позивачем 06.05.2019 року через канцелярію СУ ГУНП в Одеській області копій довідок про тимчасову непрацездатність поліцейського №1492, №1660, №1809 та №2158 не свідчить про незаконність наказу ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №985 про призначення службового розслідування, оскільки за змістом статті 14 Дисциплінарного статуту підставами для призначення службового розслідування є відповідна інформація про дії (бездіяльність) поліцейського, що має ознаки дисциплінарного проступку, а метою такого розслідування є повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин вчиненого проступку. 
Враховуючи, що позивач з 13.03.2019 року на службу не виходила, і на момент подачі керівниками позивача рапорту та службової записки від 26.04.2019 року ще не надала за місцем проходження служби довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського №1492, №1660, №1809 та №2158, колегія суддів вважає, що такий рапорт та службова записка від 26.04.2019 року містили в собі інформацію, яка вказувала на ознаки вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а тому відповідно до приписів статті 14 Дисциплінарного статуту надавали підстави для призначення службового розслідування.
Колегія суддів зауважує, що сам факт призначення службового розслідування відносно позивачки ще не є доказом вчинення нею дисциплінарного проступку. 
Відповідно, в рамках призначеного службового розслідування наказом ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №985 дисциплінарна комісія і повинна була врахувати надані позивачем 06.05.2019 року довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського №1492, №1660, №1809 та №2158. І як слідує з висновку службового розслідування, факт відсутності позивача на службі за період, щодо якого надані довідки №1492, №1660, №1809 та №2158, тобто з 13.03.2019 року по 02.05.2019 року, не став підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. 
Як вже зазначено вище, спірним наказом ГУ НП в Одеській області від 19.06.2019 року №1403 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за наступні дії, які встановлені висновком службового розслідування:
- ігнорування вимоги про проходження медичного огляду для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області»;
- несвоєчасне повідомлення керівництва СУ ГУНП в Одеській області щодо перебування на лікарняному в період з 13.03 по 22.03.2019 року, з 23.03 по 01.04.2019 року, з 02.04 по 19.04.2019 року, з 20.04 по 02.05.2019 року;
- відсутність на службі з 03.05.2019 року по 07.06.2019 року без поважних причин.
Суд першої інстанції визнав даний наказ неправомірним з тих підстав, що цим наказом позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за дії, щодо яких службове розслідування не призначалося, а порушення у вигляді відсутності позивача на службі з 03.05.2019 року по 07.06.2019 року не було підставою для призначення та проведення службового розслідування, що свідчить про вихід дисциплінарною комісією за межі службового розслідування.
Надаючи оцінку такій позиції суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що положення Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України не визначають конкретних меж службового розслідування, тобто не конкретизують, які саме дії, рішення або бездіяльність поліцейського, і в яких часових межах, можуть бути предметом перевірки під час службового розслідування. 
Тобто, наведеними нормативними актами не передбачено заборон на встановлення під час службового розслідування тих дисциплінарних проступків, які не були підставою для призначення такого службового розслідування. 
Отже, якщо під час службового розслідування дисциплінарна комісія виявляє й інші порушення в діяльності поліцейського, які не були підставами для призначення такого службового розслідування, то такі порушення не можуть бути залишені дисциплінарною комісією поза увагою і без відповідної правової оцінки.
Разом з тим, колегія суддів враховує вже наведені вище положення частини 7 статті 14 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких у разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
Зі змісту цієї норми можна зробити висновок, що якщо під час службового розслідування дисциплінарна комісія виявляє й інші порушення в діяльності поліцейського, які не були підставами для призначення такого службового розслідування, але які були вчинені до моменту призначення такого розслідування, то в такому випадку нове службове розслідування не призначається, а оцінка таким порушенням надається в рамках вже призначеного службового розслідування.
Якщо ж інші порушення вчинені в часі вже після призначення такого службового розслідування, то це вимагає призначення нового службове розслідування.
Повертаючись до обставин даної справи, колегія суддів звертає увагу на те, що службове розслідування було призначено для перевірки факту відсутності позивача на службі з 13.03.2019 року, а враховуючи той факт, що з 13.03.2019 року і до моменту завершення службового розслідування та винесення спірних наказів, позивач так і не виходила на службу, то відсутність позивача на службі з 13.03.2019 року і до моменту винесення спірних наказів є дією позивача, яка мала триваючий характер і не переривалась, а тому підлягала перевірці в рамках одного службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №985.
Відповідно, в рамках такого службового розслідування відсутність позивача на службі з 13.03.2019 року по 02.05.2019 року не була кваліфікована як дисциплінарний проступок, а відсутність з 03.05.2019 року по 07.06.2019 року була кваліфікована відповідачем як дисциплінарний проступок. 
Сам факт відображення в наказі ГУНП в Одеській області від 07.05.2019 року №985 про призначення службового розслідування того, що станом на 25.04.2019 року позивач не надала документи, які підтверджують її перебування на лікарняному з 13.03.2019 року, не свідчить про те, що обставини невиходу позивача на службу мали бути досліджені дисциплінарною комісією лише до 25.04.2019 року, як вважав суд першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що з урахуванням доводів та вимог позовної заяви, суду першої інстанції потрібно було надати оцінку всім порушенням, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, і які наведені у спірному наказі №1403 від 19.06.2019 року.
Надаючи оцінку таким порушення, колегія суддів зазначає наступне.
Обґрунтування такого порушення, як ігнорування вимоги про проходження медичного огляду для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», у висновку службового розслідування полягає в тому, що 23.05.2019 року членами дисциплінарної комісії було здійснено виїзд до місця мешкання позивачки з метою вручення останній направлення від 23.05.2019 року №4/1-5712 на проходження ВЛК та отримання пояснень щодо причини довготривалого лікування, але позивач спілкуватись відмовилась. 28.05.2019 року на адресу місця проживання позивачки рекомендованим листом надіслано направлення на ВЛК від 23.05.2019 року №4/1-5712 з вимогою в найкоротший термін після отримання направлення звернутись до ВЛК ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» для проходження медичного огляду для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи. 06.06.2019 року надійшли відповіді на запити ДУ «ТМО МВС України по Одеській області», з яких вбачається, що позивач з 03.05.2019 року по 06.06.2019 року військово-лікарську комісію ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» не проходила, та в період з 03.05.2019 року по теперішній час в поліклініку ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» не зверталася.
В якості нормативної підстави для такого порушення у висновку службового розслідування є посилання на п.6 розділу III Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 року №285, яким, в редакції на час виникнення спірних відносин було передбачено, що якщо поліцейські, військовослужбовці впродовж року близько 4-х місяців не можуть приступити до виконання своїх службових обов`язків через захворювання (травми, поранення), часто та довготривало хворіють, вони зобов`язані за поданням підрозділу кадрового забезпечення пройти лікарську (військово-лікарську) експертизу у ВЛК для визначення придатності до подальшої служби.
Заперечуючи проти такого порушення, позивач зазначила, що по-перше – жодною нормою законодавства не передбачені строки, в які необхідно пройти ВЛК після отримання направлення; по-друге - вона одразу звернулась до медичної лікарської комісії для проходження обстеження після одужання, і з 09.07.2019 року по 19.07.2019 року вона проходила військово - лікарську комісію, про що свідчить акт медичного огляду.
Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2019 року ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» видано довідку №223/2, в якій зазначено, що ОСОБА_1 пройшла медичний огляд в військово - лікарській комісії ДУ «ТМО МВС України по Одеській області», встановлено, що ОСОБА_1 придатна для служби в поліції, непридатна до служби на посаді старшого слідчого -криміналіста.
Згідно відповіді №33/36 від 12.02.2020 року ДУ «Територіального медичного об`єднання МВС України в Одеській області», ОСОБА_1 у червні 2019 року звернулась до вказаної установи та їй було повідомлено про те, що постанова щодо придатності до служби в поліції приймається після закінчення необхідного лікування, і ОСОБА_1 було запропоновано прибути на М(ВЛ)К після закінчення лікування.
Виходячи з встановлених обставин, та враховуючи періоди лікування позивача після отримання нею направлення на ВЛК від 23.05.2019 року №4/1-5712, які підтверджені довідками №90/6 (за період з 03.05.2019 року по 30.05.2019 рок), №87 (за період з 30.05.2019 року по 13.06.2019 року) та №129 (за період з 14.06.2019 року по 08.07.2019 року), колегія суддів вважає помилковим висновок службового розслідування про ігнорування позивачем вимоги керівництва про проходження медичного огляду для проведення лікарської (військово - лікарської) експертизи, оскільки матеріалами справи доведено, що проходження комісії вона розпочала одразу після закінчення лікування.
Стосовно такого порушення, як несвоєчасне повідомлення керівництва СУ ГУНП в Одеській області щодо перебування на лікарняному в період з 13.03 по 22.03.2019 року, з 23.03 по 01.04.2019 року, з 02.04 по 19.04.2019 року, з 20.04 по 02.05.2019 року, то у висновку службового розслідування таке порушення жодним чином не обґрунтовано з посиланням на норми законодавства та на конкретні обставини, які б доводили той факт, що позивачем порушені конкретні строки для такого повідомлення. 
Вказані періоди перебування на лікарняному відповідають тим періодам, які зазначені у наданих позивачем довідках про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №1492 (з 13.03.2019 року по 22.03.2019 року), №1660 (з 23.03.2019 року по 01.04.2019 року), №1809 (з 02.04.2019 року по 19.04.2019 року), №2158 (з 20.04.2019 року по 02.05.2019 року), і у висновку службового розслідування дисциплінарна комісія посилається на ці довідки, констатуючи факт того, що загальна кількість безперервного знаходження на лікуванні позивача з 11.01.2019 року по 02.05.2019 року становить 112 днів. 
При цьому, у висновку службового розслідування взагалі не зазначено, коли комісії стало відомо про такі довідки, як не зазначено і того, що такі довідки були подані несвоєчасно, тобто з порушенням конкретно визначених термінів. 
Оскільки дисциплінарним проступком вважається конкретна протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним норм законодавства, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського, то для кваліфікації дій позивача по повідомленню керівництва СУ ГУНП в Одеській області про перебування на лікарняному, як дисциплінарного проступку, необхідно, щоб такі дії порушували конкретні приписи законодавства.
З`ясовані обставини справи не дають колегії суддів підстав для висновку, що вчинені позивачем дії у вигляді подання 06.05.2019 року через канцелярію СУ ГУНП в Одеській області рапорту, в якому остання повідомила про продовження перебування на лікарняному із наданням довідок про тимчасову непрацездатність поліцейського №1492, №1660, №1809 та №2158, можна кваліфікувати як дисциплінарний проступок. 
Що стосується такого порушення, як відсутність на службі з 03.05.2019 року по 07.06.2019 року без поважних причин, то у висновку службового розслідування зазначено, що підтвердження про своє перебування на лікарняному з 02.05.2019 року по теперішній час (тобто станом на 07.06.2019 року), позивач не надала, а також є посилання на акти про невихід на службу №4/1-7144 від 04.06.2019, №4/1-7145 від 04.06.2019, №4/1-7193 від 05.06.2019 та №4/1-7245 від 06.06.2019 року.
Як слідує з матеріалів справи, в рапорті від 06.05.2019 року позивач, крім надання вищевказаних довідок про тимчасову непрацездатність поліцейського №1492, №1660, №1809 та №2158 за період з 13.03.2019 року по 02.05.2019 року, також повідомила і про те, що вона продовжує знаходитись на лікарняному, так як стан її здоров`я не покращився. 
Позивач також посилається на те, що 05.06.2019 року вона звернулась до начальника ГУНП в Одеський області із рапортом, в якому виклала обставини справи. В зв`язку з чим, позивач вважає, що станом на момент підписання висновку службового розслідування керівництво ГУПН в Одеський області було обізнано про знаходження її на лікарняному. 
Також позивач посилається на отримання нею наступних довідок:
- №90/6 МКЛ №11 від 30.05.2019 року, згідно якої позивач перебувала на амбулаторному лікуванні в період з 03.05.2019 року по 30.05.2019 року; 
- №87 Центру первинної медико-санітарної допомоги (КНП «ЦПМСД №12» ОМР) від 13.06.2019 року, згідно якої позивач знаходилася на лікуванні в період з 30.05.2019 року по 13.06.2019 року;
- №129 КНП «ЦПМСД №12» ОМР від 08.07.2019 року видано довідку згідно якої остання знаходилася на лікуванні в період з 14.06.2019 року по 08.07.2019 року.
Як видно зі змісту висновку службового розслідування, вказані довідки №90/6, №87 та №129 не були предметом оцінки дисциплінарної комісії і в матеріалах службового розслідування відсутні.
Позивач також не посилається на те, що вона надавала відповідачу вказані довідки під час службового розслідування або після його завершення.
Таким чином, відображений у висновку службового розслідування факт того, що позивач не надала підтвердження про своє перебування на лікарняному з 02.05.2019 року по теперішній час (тобто станом на 07.06.2019 року), дійсно має місце.
Виходячи з таких обставин, суду необхідно оцінити факт ненадання позивачем відповідачу документів про своє лікування з 03.05.2019 року по 07.06.2019 року, як підставу для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. 
Оцінивши в сукупності всі наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що висновок службового розслідування про відсутність позивача на службі з 03.05.2019 року по 07.06.2019 року без поважних причин був передчасним і зробленим без врахування всіх обставин справи. 
Зокрема, в поданому позивачем ще за день до призначення службового розслідування рапорті від 06.05.2019 року, позивач повідомила про те, що продовжує перебувати на лікарняному, а також підтвердила свою непрацездатність за минулий період з 13.03.2019 року по 02.05.2019 року, що також підтверджено наявним у матеріалах службового розслідування листом Державної установи «Територіальне управління МВС України по Одеській області» листом від 02.05.2019 року №33/36-336.
Отже, фактично ще до початку службового розслідування позивач підтвердила свою непрацездатність за період з 13.03.2019 року по 02.05.2019 року, що, в свою чергу, надавало відповідачу відповідь на ті питання, задля з`ясування яких і розпочиналось службове, а саме - перевірка підстав відсутності позивача на службі з 13.03.2019 року.
Більш того, в ході службового розслідування дисциплінарна комісія підтвердила поважність причин відсутності позивача на службі в період з 11.01.2019 року по 02.05.2019 року, і це було зроблено, в тому числі, на підставі документів, доданих позивачем до свого рапорту від 06.05.2019 року.
Вже під час службового розслідування позивач на особистому прийомі звернулась до начальника ГУНП в Одеський області із рапортом від 05.06.2019 року, в якому описала обставини свого довготривалого лікування та причини виниклого внаслідок такого лікування конфлікту з керівництвом СУ ГУНП в Одеській області.
Таким чином, в розпорядженні дисциплінарної комісії була інформація про те, що відсутність позивача на службі з 03.05.2019 року пов`язана із її лікуванням. 
У висновку службового розслідування зазначено, що з метою встановлення можливого перебування позивача на лікарняному в період з 03.05.2019 року по 06.06.2019 року та виконання позивачем вимоги про проходження позивачем медичного огляду для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, був здійснений запит до ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» від 05.06.2019 року №4/1-7172, на який було отримано відповідь від 06.06.2019 року за вхід. №5807, згідно якої позивач в період з 03.05.2019 року по 06.06.2019 року військово-лікарську комісію ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» не проходила, та в період з 03.05.2019 року по теперішній час в поліклініку ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» не зверталася.
Колегія суддів враховує, що в матеріалах справи наявний лист ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» №33/36-4 К від 12.02.2020 року за підписом голови М(ВЛ)К Макогончук О., який повідомив, що в червні 2019 року (точну дату не пам`ятає) до нього звернулась ОСОБА_1 , будучи направленою на медичну військово-лікарську комісію, і яка знаходилась на лікуванні в одному з лікувальних закладів міста. Ним були надані роз`яснення ОСОБА_1 , що відповідно до п.7 розділу III Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 року №285, постанова щодо придатності до служби в поліції приймається після закінчення необхідного лікування за його результатами, в зв`язку із чим ОСОБА_1 було запропоновано прибути на М(ВЛ)К після закінчення лікування (т.2 а.с.75).
Даний лист повністю підтверджує пояснення позивачки про те, що вона одразу звернулась до медичної лікарської комісії для проходження обстеження після одужання, і з 09.07.2019 року по 19.07.2019 року вона пройшла ВЛК, що підтверджується актом медичного огляду від 19.07.2019 року та довідкою ДУ «ТМО МВС України по Одеський області» №223/2 від 22.07.2019 року, згідно якої ОСОБА_1 пройшла медичний огляд в військово - лікарській комісії, та встановлено, що ОСОБА_1 придатна для служби в поліції, непридатна до служби на посаді старшого слідчого –криміналіста.
Що стосується довідок, на які посилається позивач в якості підтвердження свого лікування в період з 03.05.2019 року по 08.07.2019 року, а саме довідок №90/6 від 30.05.2019 року, №87 від 13.06.2019 року та №129 від 08.07.2019 року, то, як вже зазначено вище, ці довідки позивачем відповідачу не надавались і дисциплінарною комісією не оцінювались, а дві з них були видані вже після притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. 
Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України №455 від 13 листопада 2001 року (далі - Інструкція №455).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
Пункт 1.2. Інструкції №455 визначає, що видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п.п.1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.
Відповідно до п.1.9 Інструкції №455 листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу.
Згідно з п.2.22 Інструкції №455 тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я. У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції .
Інструкція про порядок заповнення листка непрацездатності, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 року №532/274/136-ос/1406 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.11.2004 року за №1456/10055
Згідно з пунктом 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.
З урахуванням наведених положень, надані позивачем довідки №90/6 від 30.05.2019 року, №87 від 13.06.2019 року та №129 від 08.07.2019 року за своїм змістом не є листками непрацездатності, які можуть бути підставою для одночасного звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з наданням матеріального забезпеченням за час непрацездатності.
В той же час, такі довідки підтверджують факт лікування позивача у вказаному періоді, що також було враховано військово-лікарською комісією в акті медичного огляду від 19.07.2019 року, в якому зазначено, що в період з 03.05.2019 року по 30.05.2019 року хвороба позивача була в стадії загострення. 
Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів вважає, що відображений у висновку службового розслідування факт ненадання позивачем відповідачу документів про своє лікування з 03.05.2019 року по 07.06.2019 року не може бути достатньою та належною підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. 
Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції, яка стосується визнання протиправними та скасування спірних наказів від 19.06.2019 року №1403 та від 08.07.2019 року №829 о/с з урахуванням змін, внесених наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 23.10.2019 року №1410 о/с, є вірною за суттю, але мотивувальна частина рішення суду першої інстанції, яка стосується обґрунтувань такого рішення, підлягає зміні.
При цьому, оскільки рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 23.10.2019 року №1410 о/с позивачем не оскаржено, а також не є предметом оскарження за апеляційною скаргою відповідача, то рішення суду першої інстанції в цій частині апеляційному перегляду не підлягає. 
Колегія суддів також погоджується і з рішенням суду першої інстанції в частині поновлення позивача на раніше займаній посаді з 23.07.2019 року, оскільки саме такий спосіб відновлення порушеного права передбачений як спеціальним законодавством, зокрема ч.5 ст.24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, так і загальним трудовим законодавством, зокрема ч.1 ст.235 КЗпП України, якою передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Отже, поновлення позивача на роботі в судовому порядку автоматично покладає на суд обов`язок визначити суму середнього заробітку, яка підлягає виплаті позивачу за весь час вимушеного прогулу. 
Суд першої інстанції на підставі наданої відповідачем довідки УФЗБО ГУНП в Одеській області від 24.11.2023 року №1027 визначив середньоденне грошове забезпечення позивача в сумі 269,77 грн., та з урахуванням визначеного періоду вимушеного прогулу - 1605 робочих днів з 23.07.2019 року по 13.12.2023 року (дата винесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції), розрахував суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 432980,85 грн., яку стягнув з відповідача на користь позивача.
Апеляційна скарга відповідача не містить заперечень стосовно правильності здійсненого судом першої інстанції розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Наведені представником позивача в апеляційній скарзі доводи щодо помилковості визначеної судом першої інстанції суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу не стосуються правильності визначеного судом першої інстанції періоду вимушеного прогулу в 1605 днів з 23.07.2019 року по 13.12.2023 року, а ґрунтуються на тому, що середньоденне грошове забезпечення позивача повинно визначатися не з сум грошового забезпечення, які отримала позивач згідно довідки УФЗБО ГУНП в Одеській області від 24.11.2023 року №1027 за травень 2019 в розмірі 523,49 грн. та за червень 2019 в розмірі 6744,28, а з сум, які отримувала позивач за два місяці до того, як вийшла на лікарняний в січні 2019 року, тобто виходячи з 13796,99 грн. на місяць, що складає 689,80 грн. на день. 
Відповідно, за розрахунком представника позивача, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу має складати 741587,47 грн..
Вирішуючи питання щодо визначення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з пунктом 6 розділу 3 Загальні положення Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 (надалі – Порядок №260) поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, (надалі – Порядок №100), який підлягає застосуванню в діючий на даний час редакції. 
Відповідно до пп.з) п.1 вказаного Порядку №100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується, в тому числі, у випадку вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.
Згідно п.2 Порядку №100 у випадку вимушеного прогулу середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. 
Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. 
Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку.
Так, відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 Порядку №100 
Якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.
Якщо розмір посадового окладу є меншим від передбаченого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, середня заробітна плата розраховується з установленого розміру мінімальної заробітної плати на час розрахунку. У разі укладення трудового договору на умовах неповного робочого часу, розрахунок проводиться з розміру мінімальної заробітної плати, обчисленого пропорційно до умов укладеного трудового договору.
Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.
Згідно п.5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно п.8 Порядку №100 Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Враховуючи положення Порядку №100, колегія вважає, що середня заробітна плата за час вимушеного прогулу позивача повинна обчислюватися, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому позивач була звільнена, з виключенням періодів, в яких позивач знаходилась на лікарняних. 
У даному випадку такими місяцями є січень 2019 та грудень 2018 року.
Відповідно, суд першої інстанції помилково розрахував суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу позивача з урахування наведених у довідці від 24.11.2023 року №1027 відомостей про суми грошового забезпечення позивача за травень та червень 2019 року. 
Згідно наданої відповідачем довідки про доходи від 08.12.2023 року №1109 позивачу нараховано за грудень 2018 року - 21485,57 грн. за 31 фактично відпрацьований робочий день, а за січень 2019 - 13796,99 грн. за 31 фактично відпрацьований робочий день, і розмір середньоденного грошового забезпечення за ці місяці склав 569,07 грн..
Виходячи з цього, та враховуючи кількість робочих днів протягом періоду вимушеного прогулу - 1605 днів за період 23.07.2019 року (наступний робочий день після звільнення позивача) по 13.12.2023 року (день ухвалення рішення суду першої інстанції), сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача має складати 913357,35 грн. (569,07 х 1605). 
Відповідно до положень ч.1 ст.371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню, рівно як і рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно звернув до негайного виконання оскаржуване рішення в частині поновлення позивача на посаді, а також в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині підстав для задоволення позову та шляхом викладення в новій редакції абзацу 5 резолютивної частини цього рішення. 
За таких обставин апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Одеській області та адвоката Лук`янової А.О. в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року – змінити в частині підстав для задоволення позову та шляхом викладення абзацу 5 резолютивної частини цього рішення в наступній редакції:
«Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 23 липня 2019 року по 13 грудня 2023 року включно у розмірі 913357,35 грн. (дев`ятсот тринадцять тисяч триста п`ятдесят сім гривень 35 копійок).»
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька