Постанова 
Іменем України
 
16 січня 2024 року      
 
м. Київ 
 
провадження № 22-ц/824/2210/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Желепи О. В., Немировської О. В., 
за участю секретаря Ратушного А. В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС"
 
на рішення Яготинського районного суду Київської області 
 
від 29 серпня 2023 року
 
в складі судді Кисіль О. А.
 
у цивільній справі №382/913/23 Яготинського районного суду Київської області 
 
за позовом ОСОБА_1 
 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС",
 
треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович,
 
про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
 
                                       У С Т А Н О В И В:
 
Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 29 серпня 2023 року позов задоволено та вирішено питання про судові витрати.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" (далі - ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС") на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 536,80 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині ухвалено судом з порушенням норм процесуального права та за неповного з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що стягнення судом витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн не відповідає критерію розумності та справедливості, оскільки підготовка цієї справи з боку позивача не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже справа є нескладною та існує стала судова практика щодо вирішення аналогічних спорів.
Зазначив, що позовна заява у цій справі є незначної складності, оскільки є шаблонним документом, підготовка якого не потребує багато часу, значних зусиль, особливих навиків та знань; судова практика з питань визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у подібних правовідносинах є сталою. 
Також в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідач позов у першій інстанції визнав та не здійснював будь-яких дій, направлених на витрачання позивачем додаткових ресурсів у даній справі.
За наведених обставин просив змінити рішення Яготинського районного суду Київської області від 29.08.2023 в частині стягнення витрат на правничу допомогу, зменшивши розмір стягнути з ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" витрат на професійну правничу допомогу з 10 000 грн до 3 000 грн.
Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 16.01.2024, свого представника не направив. Від представника відповідача Назаренка В. Г. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС".
 
Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується звітом про доставку судової повістки на електронну адресу представника позивача, в судове засідання, призначене на 16.01.2024, не з'явився (а. с. 150-151).
 
Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський О. А., належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 16.01.2024, не з'явилися та своїх представників не направили.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу 16.01.2024 за відсутності учасників справи та їхніх представників.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
 
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З матеріалів справи вбачається, що разом з позовною заявою ОСОБА_1 надав попередній розрахунок суми судових витрат, в якому зазначив, що, окрім іншого витрати на правничу допомогу становлять 18 000 грн (а. с. 31).
До позовної заяви на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем долучено Ордер на надання правничої (правової) допомоги Серія АІ №1409685 від 12.06.2023, згідно якого адвокат Коваль Л. М. здійснює представництво інтересів ОСОБА_1 в Яготинському районному суді Київської області та Договір про надання правничої допомоги адвокатом від 05.06.2023 (а. с. 13-14). 
З наданих ОСОБА_1 доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу вбачається наступне.
05 червня 2023 року між адвокатом Коваль Л. М. та ОСОБА_1. (клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги адвокатом (далі - Договір), за умовами якого адвокат зобов'язується надати правову допомогу клієнту.
Пунктом 4.1. Договору визначено, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь складності справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. 
29 серпня 2023 року позивач звернувся до суду із заявою, до якої долучив два оригінали квитанцій до прибуткового касового ордеру №27/23 від 19.06.2023 та №52/23 від 29.08.2023, які підтверджують сплату ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу на загальну суму в розмірі 10 000 грн (а. с. 83-87).
Також 29.08.2023 позивачем подано заяву, в якій він просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн (а. с. 88-90). 
Беручи до уваги викладене, а також враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позову, колегія суддів вважає, що керуючись положеннями п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд обґрунтовано виходив з того, що наявні правові підстави для покладення на відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу.
Апеляційна скарга не містить доводів незгоди з висновками, викладеними в рішенні суду саме щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на правничу допомогу. В апеляційній скарзі наведено доводи незгоди з рішенням суду в цій частині лише щодо неспівмірності розміру витрат на правничу допомогу, який стягнуто судом.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач посилався на те, що стягнутий судом першої інстанції розмір витрат на правничу допомогу  не відповідає критерію розумності та справедливості, з урахуванням предмету та обставин даної справи.
Колегія суддів частково погоджується з такими доводами апеляційної скарги, з наступних підстав.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
 
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 15.09.2021 у справі №924/675/20, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менше, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
 
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і в пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
 
Проте, як вбачається зі змісту рішення, судом не наведено мотивів стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, а лише зазначено про наявність в матеріалах справи доказів, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
 
Також в мотивувальній частині рішення суду зазначено про подання відповідачем клопотання про зменшення понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги. 
 
Разом з тим, судом першої інстанції не надано правової оцінки доводам відповідача, які викладені в клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та не наведено в мотивувальній частині рішення аргументів відхилення таких доводів.
 
Водночас, як вбачається зі змісту клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, відповідач посилався на те, що можливим є відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 1 000 грн, оскільки справа є нескладною, не потребує значного обсягу роботи та існує стала судова практика при вирішенні аналогічних спорів. До того ж, відповідач звернувся до суду першої інстанції із заявою про визнання позову.
 
Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, в яких зазначено здійснені адвокатом роботи (послуги), а також врахувавши правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання розподілу судових витрат, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що визначений судом розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру; такі витрати не співрозмірні з виконаною роботою під час розгляду справи в суді першої інстанції.
 
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 
Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 22.06.2023 дану справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 29.08.2023, в якому й ухвалено рішення, що оскаржується відповідачем в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, в судове засідання, призначене на 29.08.2023, а ні позивач, а ні його представник не з'явилися.
Аналіз матеріалів та виконаних адвокатом послуг, а саме подання позовної заяви, заяви про забезпечення позову, клопотання про витребування доказів та клопотання про виправлення описки, в задоволенні якого ухвалою судді від 28.06.2023 відмовлено, вказує на те, що дана справа є нескладною, а відтак не потребувала від адвоката позивача значних зусиль у наданні правничої допомоги, зокрема, таких як подання додаткових клопотань та участь в судових засіданнях.
Крім того, колегія суддів враховує, що у даній категорії справ вже сформувалася стала судова практика, що в свою чергу не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі.
Також колегія суддів враховує, що визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн є завищеним у даній категорії справ і з тих підстав, що в аналогічних справах про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, які містяться в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, середня вартість адвокатських послуг становить значно менше ніж                10 000 грн.
 
Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що визначений позивачем та його адвокатом розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн є неспівмірним з позовними вимогами, зважаючи при цьому на характер правовідносин та сталу судову практику щодо їх вирішення і у зв'язку з цим витрачений адвокатом час на надання відповідних послуг.
 
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн у суді першої інстанції не відповідає критеріям розумності та реальності, не є співмірними із складністю справи і виконаними адвокатом роботами.
 
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених            ОСОБА_1 на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 137 та частиною третьою статті 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 5 000 грн.
 
З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції та про необхідність стягнення з ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" вартості витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.
 
Відповідно до ч. 4 с. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної (та (або) резолютивної частини.
 
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду щодо вирішення питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в силу ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині визначеного розміру таких витрат шляхом зменшення суми з 10 000 грн до 5 000 грн.
 
Оскільки відповідач в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове судове рішення про зменшення розміру витрат до 3 000 грн, а колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5 000 грн, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України
 
                                                   П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" - задовольнити частково.
 
Рішення Яготинського районного суду Київської області від 29 серпня 2023 року в частині вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу - змінити та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" на користь ОСОБА_1 , з             10 000 грн до 5 000 грн.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий                                                                            О. Ф. Мазурик

Судді                                                                                         О. В. Желепа

                                                                                               О. В. Немировська