Номер провадження: 22-ц/813/2000/24 
Справа № 522/8099/22
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т.Ю.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                               Назарової М.В.,
суддів:                                                       Кострицького В.В., Лозко Ю.П.
за участю секретаря                                Лупши В.В.,
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 , відповідач – ОСОБА_2 ,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2023 року, ухвалене Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Федчишеної Т.Ю. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

                                          в с т а н о в и в:

У червні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 30 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.
Адвокат Халдай І. В., який діє від імені ОСОБА_1 , 07 березня 2023 року подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.
01 травня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, у якому відповідач просить у стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити, зазначивши, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним в порівнянні з ринковими цінами в аналогічних справах, як і витрачений час на складання процесуальних документів, розрахунок судових витрат на правничу допомогу здійснено з урахуванням загальної суми позовних вимог, що є неспівмірним до предмета оскарження. Крім того, вказує, що позивачем не було заявлено про відповідні витрати у позовній заяві та впродовж усього розгляду справи, заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу не є співмірною зі складністю справи, виконаних адвокатом робіт та часом, витраченим на їх виконання, та не відповідає розміру задоволених позовних вимог, такі витрати не є реальними та обґрунтованими, зокрема, матеріали справи містять лише два процесуальні документи складені адвокатом, представником позивача не здійснювалося досудове врегулювання спору та не здійснювалося інших заходів щодо отримання доказів та будь яких інших дій, в акті приймання-передачі робіт містяться посилання на складення документів, не передбачених ЦПК України.
Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.        
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
У решті заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 вважає оскаржуване додаткове рішення суду незаконним, постановленим з порушенням норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2023 року.
Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не звернув уваги на правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм ст. 141 ЦПК України у подібних правовідносинах, що викладені у постановах від 14 грудня 2021 року у справі № 922/676/21, від 08 квітня 2021 року у справі № 905/716/20, від 31 березня 2021 року у справі № 916/2087/18, від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19.
Зазначив, що заявлені витрати підлягають зменшенню, оскільки їх розмір є завищеним в порівнянні з ринковими цінами в аналогічних справах, як і витрачений час на складання процесуальних документів, розрахунок судових витрат на правничу допомогу здійснено з урахуванням загальної суми позовних вимог, що є неспівмірним до предмета оскарження; позивачем не було заявлено про відповідні витрати у позовній заяві та впродовж усього розгляду справи, заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу не є співмірною зі складністю справи, виконаних адвокатом робіт та часом, витраченим на їх виконання, та не відповідає розміру задоволених позовних вимог, такі витрати не є реальними та обґрунтованими, зокрема, матеріали справи містять лише два процесуальні документи складені адвокатом, представником позивача не здійснювалося досудове врегулювання спору та не здійснювалося інших заходів щодо отримання доказів та будь яких інших дій, в акті приймання-передачі робіт містяться посилання на складення документів, не передбачених ЦПК України; вважає, що у зв`язку із частковим задоволенням позовної заяви і стягнення витрат з правової допомоги в разі їх доведення також підлягають частковому задоволенню.
Від позивача відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У судове засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Від представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Халдай І.В. на електронну пошту апеляційного суду 27 лютого 2023 року надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та представника.
Відповідачу ОСОБА_2 судове повідомлення про розгляд справи вручено засобами поштового зв`язку 31 січня 2024 року та підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 188).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, додаткове рішення суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України, є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору та не може існувати окремо від нього.
Відповідно до  частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються с судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом  справи.
До витрат пов`язаних з розглядом справи належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті ЦПК України).
Частинами першою, другою статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.
Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2024 року у справі № 369/14377/19 (провадження № 61-8314св23) зроблено висновок, що «Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву. Повторне подання доказів в суді апеляційної (касаційної) інстанції в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, процесуальний закон не вимагає».
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 30 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.
Повний текст рішення суду складено 20 березня 2023 року.
Представником позивачки адвокатом Халдай І.В. в судовому засіданні 02 березня 2023 року під час розгляду справи про стягнення аліментів на виконання ч. 8 ст. 141 ЦПК України було заявлено про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу адвоката та намір звернутися у визначений чинним законодавством строк до суду із заявою про їх відшкодування.
Заява про стягнення витрат разом із доказами надання правничої допомоги подана представником позивачки ОСОБА_1 – адвокатом Халдай І.В. до суду 07 березня 2023 року, у зв`язку з чим вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо своєчасності надання відповідної заяви та доказів є виконаними.
До заяви представником позивачки додано копію Акту приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 27 червня 2022 року, складеного 03 березня 2023 року між адвокатом Халдай І.В. та позивачкою ОСОБА_1 , а також докази надсилання такого відповідачу.
Відповідач клопотав про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги та просив відмовити у їх стягненні.
Ухвалюючи додаткове рішення, судом встановлено, що як слідує з акта приймання - передачі наданих послуг по договору про надання правничої допомоги від 27 червня 2022 року від 03 березня 2023 року та відповідно до детального опису наданих послуг, адвокатом надано позивачу послуги на загальну суму 25 000 грн.
Задовольняючи частково заяву позивачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із особливостей предмета спору, суб`єктного складу правовідносин, а також характеру виконаної адвокатом роботи з врахуванням складності справи про стягнення аліментів на дитину, яка не є складною та вважав, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 гривень є завищеними, а тому дійшов висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.
Колегія суддів погоджує наведені висновки суду першої існтанції з наступних підстав.
Так, представником позивачки ОСОБА_1 – адвокатом Халдай І.В. на виконання вимог ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат подано акт приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 27 червня 2022 року, складеного 03 березня 2023 року між адвокатом Халдай І.В. та позивачкою ОСОБА_1 , у якому зазначено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с. 88-89).
Згідно Акту приймання передачі наданої правової допомоги від 03 березня 2023 року сторони підтверджують, що Адвокат (Халдай І.В.) надав, а Клієнт ( ОСОБА_1 ) прийняв правничу допомогу по веденню цивільної справи № 522/8099/22 в наступному обсязі, з визначенням ставки адвокатського гонорару за годину роботи 1500 грн:
Усна консультація без вивчення документів з питання законодавчого регулювання правовідносин зі стягнення аліментів - 2 години витраченого авдокатом часу вартістю 3000 грн;
Усна консультація з вивченням документів, визначення перспективи вирішення справи на користь Клієнта – 3 години витраченого авдокатом часу вартістю 4500 грн;
Складення позовної заяви про стягнення аліментів та подання позову до Приморського районного суду м. Одеси - 4 години витраченого авдокатом часу вартістю 7000 грн ;
Складення заяви про пришвидшення розгляду справи від 29 серпня 2022 року та направлення її до суду - 1 година витраченого авдокатом часу вартістю 1500 грн;
Прибуття до Приморського районного суду м. Одеси з метою участі у судовому засіданні 29 листопада 2022 року о 16.00 - 1 години витраченого авдокатом часу вартістю 1500 грн;
Складення заяви про пришвидшення розгляду справи та здійснення розгляду справи за відсутності позивачки та її представника від 12 січня 2023 року та направлення її до суду - 1 година витраченого авдокатом часу вартістю 1500 грн;
Прибуття до Приморського районного суду м. Одеси з метою участі у судовому засіданні 26 січня 2023 року о 16.00 - 1 година витраченого авдокатом часу вартістю 1500 грн;
Представництво у судовому засідання 02 березня 2023 року о 16.00 - 1 година витраченого авдокатом часу вартістю 1500 грн;
Складення заяви про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою авдоката від 02 березня 2023 року та направлення її до суду - 1 година витраченого авдокатом часу вартістю 1500 грн;
Складення заяви про пришвидшення розгляду справи та здійснення розгляду справи за відсутності позивача та її представника від 12 січня 2023 року та направлення її до суду - 1 година витраченого авдокатом часу вартістю 1500 грн.
Загальна вартість витраченої правничої допомоги складає 25000 грн.
З матеріалів справи вбавається, що адвокатом Халдай І.В. було складено та від імені позивачки ОСОБА_1 30 червня 2022 року подано позовну заяву, до якої у підтвердження повноважень адвоката додано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВН 1156728 від 30 червня 2022 року (а.с. 1-4, 27); подавались клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника від 29 серпня 2022 року та про прискорення розгляду справи від 13 січня 2023 року і від 27 січня 2023 року (а.с. 34, 44, 52); 02 березня 2023 року адвокат Халдай І.В. брав участь в судовому засіданні, у якому судом прийнято рішення (а.с. 66-68). 
Судом правильно встановлено, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 гривень є завищеними, а тому визначена судом до стягнення сума витрат 5000 грн відповідає критерію розумності їхнього розміру, виходячи з обставин справи, її складності та пропорційності задоволених позовних вимог.
До того ж, заява про прискорення розгляду справи не є заявою по суті справи у розумінні вимог ст. 174 ЦПК України.
Розглядаючи заперечення відповідача проти встановленого судом розміру судових витрат, колегія суддів зазначає таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04).
Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, колегія суддів бере до уваги висновки, зроблені Верховним Судом у складі об`єднаної падати Касаційного господарського суду у постанові від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20, що одним із критерієв відповідності витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумність, співмірність та пропорційність до предмету спору є ціна позову та розмір таких витрат.
Враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки матеріали справи містять в повній мірі докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Халдая І.В. про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що розмір витрат на правову допомогу, задоволений судом, є завищеним, оскільки робота адвоката не вимагала проведення великого обсягу аналітичної й технічної роботи, та справа є незначної складності, не спростовують правильних висновків суду, оскільки фактично всі заперечення відповідача проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення враховані судом, їм дана правильна та ретельна оцінка та проведено відповідне зменшення пропорційно відпрацьованому адвокатом часу. 
Виходячи із обставин справи, її складності, витраченого адвокатом часу на вчинення певних процесуальних дій, сума у 5000 грн відповідає всім вищенаведеним критеріям та витраченому адвокатом часу, а її зменшення та відмова у стягненні, є власною думкою відповідача, яка не ґрунтується на наведених нормах закону та усталеній судовій практиці.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки доводи відповідача не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та відповідно не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення Приморського районного суду від 26 травня 2023 року.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

                                       п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 27 лютого 2024 року.

Головуючий                                                        М.В. Назарова

Судді:                                                                В.В. Кострицький

                                                       Ю.П. Лозко