П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/6682/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Маслоід О.С. 
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
20 березня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної установи "Центр пробації" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про визнання дій протиправними та стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації" щодо виплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації замість предметів речового майна особистого користування
- стягнути з Державної установи "Центр пробації" на користь ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно в сумі 18  729 грн. 04 коп. відповідно до довідки №1065.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.09.2023 позов задоволено частково.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 27 Порядку №578, під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказав, що суд першої інстанції не врахував, що у Державної установи "Центр пробації" відсутні відповідні бюджетні асигнування на зазначені цілі. абзацом другим пункту 22 Порядку № 578 визначено, що грошова компенсація виплачується за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч.4  ст. 304 КАС України    не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Позивач проходив в службу в Жмеринському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації».
Наказом відповідача №20/к від 09.01.2023 року позивача звільнено зі служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
На підставі вищевказаного наказу відповідачем складено довідку №1065 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, відповідно до якої загальна сума до виплати становить 18  729 грн. 04 коп.
14.04.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно.
Листом від 25.04.2023 року відповідач повідомив позивача про те, що організаційно-розпорядчими документами Державної установи «Центр пробації» не передбачено строки розгляду довідок про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна. Водночас зазначено, що довідка позивача та оформлені документи на оплату надійшли до відділення фінансування, бухгалтерського обліку та звітності. Документи на оплату за належні до видачі предмети речового майна надаються на виконання до Державної казначейської служби за наявністю кошторисних призначень. Органи Казначейства здійснюють платежі за дорученням клієнтів за визначеною черговістю з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунку. Компенсація за належні до видачі предмети речового майна не належить до переліку першочергових платежів.
Доказів виплати позивачеві  грошової компенсації за неотримане речове майно матеріали справи не містять.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невиплати при звільненні зазначеної компенсації, позивач звернувся до суду з даним позовом.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції  за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною  1  ст. 23 Закону України від 23.06.2005 №2713- IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»  (далі - Закон №2713-IV), встановлено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до  Конституції України, цього Закону та інших законів України. При цьому, умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати (ч. 2  ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України").
Згідно ч. 5  ст. 23 Закону №2713-IV  на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений  Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для поліцейських. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників Національної поліції, які не мають спеціальних звань, а також  Кодекс законів про працю України  в тій частині, коли спеціальними нормами не врегульовані відносини спеціальними нормативно-правовими актами.
Особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, зразки якого розробляються відповідно до законодавства (ч. 5  ст. 21 Закону №2713-IV).
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року № 578 затверджено Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби; норми забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби (далі - Порядок № 578), за приписами пункту 2 якого речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань
Пунктом 1 Порядку №578 зазначено, що цей Порядок визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.
Відповідно до п. 27 Порядку №578, під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.
Згідно пункту 28 Порядку № 578 у разі звільнення особи рядового і начальницького складу із служби у запас Збройних Сил їй видається речовий атестат, копія якого додається до особової справи. Якщо протягом 12 місяців після звільнення така особа буде прийнята на службу до Державної кримінально-виконавчої служби, до її речового забезпечення зараховуються раніше отримані предмети речового майна особистого користування, а строк носіння предметів продовжується на період від дня звільнення до дня прийняття на службу.
За приписом п. 23 Порядку №578, грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією державної установи  Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України, державної установи  Центр пробації  відповідно до їх закупівельної вартості.
Згідно п. 60 Порядку №578 для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.
З наведеного висновується, що грошова компенсація за неотримане речове майно виплачується після звільнення зі служби та на підставі заяви, а отже речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю.
Такі гарантії щодо забезпечення доречно порівняти із подібними категоріями трудового законодавства, а саме пунктом 3 частини першої статті 29 КЗпП України, відповідно до якого власник або уповноважений ним орган зобов`язаний до початку роботи за укладеним трудовим договором забезпечити працівника необхідними для роботи засобами.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.02.2023 у справі № 560/8394/21.
Таким чином, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби під час звільнення на підставі їх заяви виплачується грошова компенсацію замість предметів речового майна особистого користування, у зв`язку з чим оформляється відповідна довідка.
Згідно матеріалів справи, наказом відповідача №20/к від 09.01.202 позивача звільнено зі служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
На підставі вищевказаного наказу відповідачем складено довідку №1065 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, відповідно до якої загальна сума до виплати становить 18  729 грн. 04 коп.
При цьому, 14.04.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно, однак відповідач відмовив у виплаті зазначивши, що грошова компенсація не належить до переліку першочергових платежів, а тому буде нарахована за наявністю кошторисних призначень
Водночас, право позивача на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно відповідачем не заперечується та, згідно вищевказаної довідки №1065. Також, відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності невиплати коштів позивачу (у тому числі стосовно об`єктивної неможливості такої виплати).
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, у зв`язку з чим дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Державної установи "Центр пробації" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.