Номер провадження: 33/813/616/24
Номер справи місцевого суду: 521/25725/23 
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарці судового засідання - Гасанової Л.Я. кизи, за участю захисника Нєдова О.С., представника митного органу Кептене Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Анточ Н.О на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.2024 року відносно:
ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Румунії, місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційна картка громадянина Румунії серія НОМЕР_1 видана 01.09.2016 SPCLEP Barlad,
- якою провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.482 МК України, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення,
установив

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.2024 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України.
Судом 1-ої інстанції встановлено, що протоколу про порушення митних правил вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 07.09.2023 № 2.3/6684-23 повідомив Одеську митницю щодо можливого порушення митних правил громадянами Румунії, які незаконно перетнули державний кордон України.
Відповідно до зазначеного листа та наданих документів відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що 17.09.2023 о 12 год. 40 хв. в районі 11 кілометра рукава Іванешти річки Дунай на відстані близько 200 метрів від п/зн 1383 ділянка відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» виявлено громадянина Румунії ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), який незаконно перетнув державний кордон України в напрямку з Румунії до України у складі групи осіб поза зоною митного контролю на плавзасобі типу катер «FORTUNA 0124 GL», довжина 6,97 м., ширина 2,78 м., висота борту 0,80 м., підвисний двигун «SUZUKI 150».
07.09.2023 відділом прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) відносно громадянина Румунії ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №028621 щодо порушення вимог ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991, тобто вчинено адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
З отриманих документів, а саме: листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.09.2023, протоколу про адміністративне правопорушення №028621 від 07.09.2023, рапорту інспектора прикордонної служби від 07.09.2023 та схемою затримання правопорушника на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) від 07.09.2023 встановлено, що гр. Румунії ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) перетнув державний кордон з території Румунії в Україну на плавзасобі типу катер « НОМЕР_2 », довжина 6,97 м., ширина 2,78 м., висота борту 0,80 м., підвисний двигун «SUZUKI 150», без виконання митних формальностей, чим вчинив дії, спрямовані на переміщення плавзасобу через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування митного органу. Таким чином, на думку митного органу дії гр. ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) наявні ознаки порушення митних правил, передбачені ч. 1 ст. 482 МК України.
На підставі вищевказаних обставин посадовою особою Одеської митниці Держмитслужби було складено протокол про порушення митних правил № 1512/50000/23, за ознаками порушення ч. 1 ст. 482 МК України, який скеровано до Малиновського районного суду міста Одеси для розгляду.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції зазначив у постанові, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) діяв добросовісно, без жодного умислу щодо переміщення товарів, через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування митного органу, через аварію в двигуні, плавзасобу типу катер «FORTUNA 0124 GL» течею прибило до берега України, що безумовно свідчать про відсутність в діях ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) будь-якого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України.
Таким чином, керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), суд прийшов до висновку, що матеріалами справи не підтверджено наявність в діях ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) події та складу правопорушення, а тому провадження по справі закрив.
Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнення доводів осіб які їх подали.
В апеляційній скарзі представник митниці ставить питання про скасування постанови суду 1-ої інстанції та прийняття нової постанови, якою ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.482 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення, відповідно до санкції даної статті.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що матеріалами справи вина ОСОБА_5 доведена, а докази, наявні у матеріалах справи доводять саме наявність у діях ОСОБА_5 порушення митних правил. При цьому зазначає, що вина ОСОБА_5 також підтверджується і постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.09.2023 року по справі №946/6921/23; громадянином ОСОБА_5 не надано жодного документального підтвердження того, що він перетнув державний кордон з проходженням митних формальностей із застосуванням автоматизованої системи митного оформлення.
Таким чином, на думку представника митниці, постанова винесена без повного та об`єктивного з`ясування обставин справи. 

В судове засідання апеляційного суду  ОСОБА_5 не з`явився, натомість він був представлений захисником Нєдовим О.С., тому апеляційний суд вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 за відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності. 

Вислухавши пояснення представника Одеської Митниці Кептене Д.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку захисника Нєдова О.С., який заперечував проти апеляційної скарги і просив відмовити у її задоволенні, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 1 ст. 482 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування митного органу або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, або з незаконним звільненням від митного контролю внаслідок зловживання службовим становищем посадовими особами митного органу.
Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, про що також вказано в апеляційній скарзі представника митниці.
Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Як встановлено судом 1-ої інстанції, в тому числі з показань свідка ОСОБА_7  (який проходить службу на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії в Державній прикордонній служби «Ізмаїл»), які визнані правдивими та достовірними,07.09.2023 року, при русі на прикордонному катері по річці Дунай гирло Іванешти, де проходить кордон між Румунією і Україною, під час патрулювання, на острові Малий Татару, розміром 8 кілометрів вздовж та 2 км в ширину, на березі був виявлений плавзасіб типу катер «FORTUNA 0124 GL», із двома громадянами Румунії. Було встановлено, що плавзасіб типу катер «FORTUNA 0124 GL» потрапив в аварію, через що його викинуло на берег острову.
Також, свідок підтвердив, що із візуального огляд катеру було встановлено несправність двигуна, через що сталась аварія.
Вказані показання свідка об`єктивно узгоджуються із показаннями ОСОБА_8 ( ОСОБА_4 ), який пояснив суду, що є громадянином Румунії, в своїй країні займає пост адміністратора компанії, яка займається конструкцією. Син ОСОБА_9 працює стоматологом, сім`я має стабільний дохід, високі заробітки. Вони з сином мають хобі, захоплюються рибалкою. На своїй посаді має високу заробітну плату, що дозволяє займатись цим хобі. У 2020 році придбав для рибальства плавзасіб типу катер «FORTUNA 0124 GL», довжиною 6,97 м., шириною 2,78 м., висота борту 0,80 м., з підвисним двигуном «SUZUKI 150». На риболовлю виходили багато разів по одному й тому ж маршруту, часто виходили з друзями. Зазвичай випливали з каналу ОСОБА_10 , там є вузенький канал на Кілію, називається 35 кілометр, належать ті води Румунії, та рухались на плавзасобі типу катер «FORTUNA 0124 GL» у бік Чорного моря у напрямку Вилкове. Маршрут прокладали самі. 07.09.2023 року разом з сином ОСОБА_9 та друзями вирішили вийти на річку Дунай біля села Періправа порибалити. Друзі на своєму човні вийшли раніше, а він, ОСОБА_3 з сином запізнилися на 3 години. В той день вийшли на плавзасобі типу катер «FORTUNA 0124 GL», він керував, шлях проклали по річці ОСОБА_11 , тобто в межах територіальних вод Румунії. Біля 10:05 їх зупинила поліція Румунія для перевірки документів, це сталося приблизно через годину після того як вийшли на канал. Пізніше, вже між населеним пунктом Пардіна і населеним пунктом Татанір сталася аварія двигуна, спочатку він не зрозумів, що це аварія, але на панелі приборів плавзасобу висвітилась «помилка» у двигуні. Він на деякий час відволікся від керування, так як хотів зрозуміти що відбувається з двигуном, вони разом з сином намагались послухати як працює двигун. Раптом, через декілька секунд судно стало некерованим, тобто змінило напрямок руху, пішло в ліву сторону, швидкість була приблизно 38 км/год. По ходу руху був острів та човен, практично знаходячись у некерованому стані, врізався в землю і опинився під деревом, яке росте на тому острові. На той момент, вони з сином не одразу зрозуміли, що опинилися на території України. На березі, напроти них були румунські рибалки, на відстані приблизно 150 метрів від острівка, які і викликали поліцію. Коли прибула румунська поліція, до них не підплила, повідомивши, що човен прибило на територію України, тому вони не можуть надати допомогу. В той момент наблизився ще один човен, в якому були українці, десь на відстані 6 метрів, вони сфотографували його човен, та подзвонили прикордонникам. Українські прикордонники намагались допомогти їм, але човен прикордонників був набагато меншим, і вони не мали змоги витягнути їхній човен. Потім прикордонники зателефонували перекладачу румунської мови, і він в телефонному режимі пояснив що треба поїхати з українськими прикордонниками до українського прикордонного пункту для складання протоколу. Після цього він з сином та українськими прикордонниками поїхали до українського прикордонного пункту, там вони з сином написали коротенькі пояснення на румунській мові, в який виклали як вони опинилися на території України. Один прикордонник залишився на місці події, а з другим поїхали на їх човні давати пояснення, прикордонники пообіцяли, що після того, як вони напишуть пояснення, вони допоможуть витягнути його човен. Поки надавались свідчення, прикордонники витягнули човен та припарковали його на українських водах. Потім повідомили, що човен поки що залишиться на території України. Згодом за ними приїхала румунська поліція та забрала до Румунії. У судовому засіданні ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) стверджував, що через аварію в двигуні, ця подія сталася випадково, та він не мав жодного умислу незаконно перетинати державний кордон України. 
Зміст ст. 482 МК України вказує на те, що це правопорушення є навмисним, тобто особа, яка вчиняє такі дії, має усвідомлювати протиправний характер своїх дій, передбачити їх шкідливі наслідки й бажати настання цих наслідків, об`єктивна сторона складу даного правопорушення характеризується діями, спрямованими на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування митного органу або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, а суб`єктивна сторона - лише прямим умислом.
Митним органом не здобуто такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені у протоколі висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).
Важливе значення для перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження мають форма і зміст апеляційної скарги. Значною мірою від того, які доводи і мотиви викладені у скарзі та які вимоги висуваються скаржником, залежать наслідки апеляційного провадження.
Заявивши вимоги про скасування постанови суду стосовно ОСОБА_12 із ухваленням нової постанови про визнання ОСОБА_12 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, та накладення на нього адміністративного стягнення, представником Одеської митниці не було наведено обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Доповнення до апеляційної скарги на постанову судді стосовно ОСОБА_12 до початку апеляційного розгляду подані не були.
Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, дав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, приймаючи рішення про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_12 , дійшов правильного висновку про те, що митним органом не надано доказів, що останній не мав умислу на вчинення правопорушення та вчиняв дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України поза митним контролем, тобто поза місцем розташування митного органу або поза робочим часом, установленим для нього, і без виконання митних формальностей, які б утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, а загальні посилання скаржника на ухвалення судового рішення всупереч вимогам норм статей 245 КУпАП та 486 МК України не спростовують цих правильних висновків суду.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги представника митниці про те, що при розгляді даної справи необхідно врахувати постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.09.2023 року по справі №946/6921/23, якою встановлена вина ОСОБА_5 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки на час судового та апеляційного розгляду справи, дана постанова не набрала законної сили, отже, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України не може враховуватись у даному провадженні.
З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам протоколу про порушення митних правил, яким Малиновський районний суд м. Одеси надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи протоколу про порушення митних правил, що зазначені і в апеляційній скарзі, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Доводи апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби не містять будь-якого обґрунтування незаконності постанови суду 1-ої інстанції.
Загальні скаржника посилання на винесення постанови всупереч вимогам ст. 245 КупАП та ст. 486 МК України про повне, всебічне, об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, а також без належного урахування характеру вчиненого правопорушення, не спростовують правильних висновків суду, оскільки оскаржувана постанова суду містить належне обґрунтування відсутності в діях ОСОБА_12 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 481 МК України з огляду на недоведеність в діях останнього передбаченого частиною першою статті 482 МК України прямого умислу як складової правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також, на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком судді першої інстанції, що митним органом не надано належних та достатніх доказів у підтвердження вини ОСОБА_12 у вчиненні порушення митних правил.
Приймаючи до уваги вищенаведене, а також вимоги про те, що будь-яке обвинувачення, в тому числі у вчиненні адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_12 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, правомірно закривши провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Отже, апеляційний суд вважає постанову суду 1-ої інстанції законною, обґрунтованою, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби.
Керуючись ст.ст. 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 471, 527, 529 МК України, апеляційний суд -
постановив

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Анточ Н. - – залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.2024 року відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), якою провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.482 МК України, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                                Ю.І. Кравець