УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 639/3074/21
провадження № 51-7570ск23
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ? ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року,
 
встановив:
 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 серпня 2023 року задоволено подання начальника Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області та скасовано призначене вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року покарання з випробуванням щодо ОСОБА_4 і направлено останнього для відбування покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
 
Харківський апеляційний суд ухвалою від 18 жовтня 2023 року апеляційну скаргу захисника залишив без задоволення, а вищевказану ухвалу місцевого суду- без змін.
 
Захисник, не погодившись із рішеннями суду апеляційної інстанції, в межах строку на касаційне оскарження, повторно звернулась з касаційною скаргою, в якій порушує питання про його перегляд у касаційному порядку. 
 
Суд, перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
В рішенні Конституційного Суду України від 12 червня 2012 року № 13-рп/2012зазначено, що встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.
 
Отже, Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим.
 
Законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості касаційного оскарження рішень суду, також виступає КПК.
 
Судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, зазначено в частинах 1 і 2 статті 424 КПК. Це стосується вироків та ухвал про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, судових рішень суду апеляційної інстанції, постановлених щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, а також ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвал суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК. При цьому, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
 
Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК «Виконання судових рішень» і порядок їх вирішення врегульовано в статті 539, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. В судових засіданнях з вирішення питань виконання вироку не з`ясовуються питання щодо факту вчинення злочину, наявності достатньої сукупності доказів, кримінально-правової кваліфікації дій засудженого тощо - вони вже з`ясовані на попередніх стадіях кримінального провадження, а тому рішення суду, ухвалені на стадії виконання вироку, не можуть перешкоджати «подальшому провадженню».
 
Аналіз ч. 6 ст. 539 КПК вказує на те, що ухвали апеляційного суду, постановлені за результатом перегляду ухвал місцевих судів, які стосуються вирішення питань щодо порядку виконання вироків, касаційному оскарженню не підлягають, оскільки таке оскарження не передбачене у цій же статті Кодексу.
 
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, вона стосується питання, пов`язаного з виконанням вироку, і постановлені відповідно до розділу VІІІ «Виконання судових рішень» КПК.
 
З огляду на те, що вирішення судом питань, зазначених у ст. 537 КПК, у тому числі про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування, призначеного вироком, належить до процесуальних дій, які безпосередньо не пов`язані із вчиненням особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, натомість стосується виключно порядку виконання вироку, ухваленого за результатами кримінального провадження, який набрав законної сили, тому відповідні ухвали місцевого й апеляційного судів не перешкоджають кримінальному провадженню та не можуть бути оскаржені у касаційному порядку на підставі ч. 2 ст. 424 КПК.
 
Така позиція узгоджується з висновком об`єднаної палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к). Так, у цій постанові вказується, що за змістом п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 424, 
ч. 6 ст. 539 КПК ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.
 
Посилання в касаційній скарзі на ухвалу Верховного Суду від 12 квітня 2021 року (справа № 753/1716/17) про залишення касаційної скарги без руху є необґрунтованим, оскільки згідно ухвали цього ж Суду від 25 липня 2022 року у відкриті касаційного провадження у цьому кримінальному провадженні було відмовлено з посиланням на вищевказане рішення об`єднаної палати Верховного Суду.
 
З урахуванням викладеного, ухвала Харківського апеляційного суду 
від 18 жовтня 2023 року не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 
У зв`язку з цим, доводи захисника ОСОБА_5 , що стосуються істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність апеляційним судом, Суд не бере до уваги, оскільки вони не можуть бути предметом касаційного розгляду в цьому провадженні відповідно до положень ст. 424 КПК. 
 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження в разі, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
 
постановив:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ? ОСОБА_5 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                    ОСОБА_3