УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 лютого 2024 року
м. Київ
 
справа № 761/6307/23
провадження № 61-1270ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року у складі судді Фролової І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року у складі колегії суддів: Крижанівської Г. В., Матвієнко Ю. О., Шебуєвої В. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 березня 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
 
У судовому засіданні 29 серпня 2023 року представником ОСОБА_2 заявлено клопотання про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання. Відповідно до зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 просив встановити режим окремого проживання між ним та ОСОБА_1 на один рік з дня набрання рішенням законної сили.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року, зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання, разом з долученими матеріалами - повернуто заявнику. Роз`яснено ОСОБА_2 право на звернення з цим позовом до суду в загальному порядку.
 
Повертаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання, суд виходив з того, що предмети первісного та зустрічного позову є різними за своєю правовою природою, спільний розгляд первісного та зустрічного позовів є недоцільним.
 
У січні 2023 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» подано до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року у вищезазначеній справі, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди дійшли помилкового висновку про повернення зустрічної позовної заяви, оскільки обидва позови взаємопов`язані та їх спільний розгляд є доцільним, їхній взаємозв`язок виникає з однорідності обставин наявності чи відсутності матеріально-правових вимог між позивачем та відповідачем, задоволення зустрічного позову може виключити повністю задоволення первісного позову.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 49 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (частини перша та друга статті 193 ЦПК України).
Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.
Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що предметом первісного позову є вимоги про розірвання шлюбу, який було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Предметом зустрічного позову є вимоги про встановлення режиму окремого проживання між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на один рік з дня набрання рішенням законної сили. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.
Встановивши, що при пред`явленні вимог одним із подружжя про розірвання шлюбу, які заявляються, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, та вимог про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно підлягають доведенню різні обставини, не дивлячись на те, що обидва позови випливають із сімейних відносин подружжя, вони мають різний предмет, спільний розгляд таких вимог як первісних та зустрічних в одному провадженні є недоцільним, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для прийняття зустрічного позову ОСОБА_2 . Водночас ОСОБА_2 роз`яснено право звернутися із таким позовом в загальному порядку, що не обмежує його у праві доступу до правосуддя.
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають. Крім того, аналогічним аргументам заявника вже була надана належна оцінка судом апеляційної інстанції.
Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадженняу справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року відмовити.  
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков       Р. А. Лідовець       Д. Д. Луспеник