справа № 756/4914/21
головуючий у суді І інстанції Ткач М.М.
провадження № 22-ц/824/3137/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
07 лютого 2024 року                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення від права на спадкування, -
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування. 
На обґрунтування позовних вимог зазначила, вона є дружиною                     ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від                       06 листопада 1983 року. Ні позивач, ні її покійний чоловік дітей не мали. 
ОСОБА_4 був інвалідом дитинства з діагнозом сколіоз І ступеня з деформацією грудної клітини, викривлення хребта, стоп, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 27 липня 2009 року, пенсійним посвідченням від 21 жовтня 2009 року та випискою з історії хвороби. 
У 2019 році ОСОБА_4 почав себе погано почувати, у результаті обстежень йому було встановлено діагноз парез лівої половини гортані, хронічне легеневе серце на тлі травматичної деформації грудної клітини. 
У період з 29 липня 2019 року по 06 серпня 2019 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні у Київській клінічній лікарні №8, що підтверджується випискою з медичної карти хворого від 06 серпня 2019 року. 
Не зважаючи на лікування хвороба прогресувала. У 2020 році чоловіку було поставлено діагноз легенева гіпертензія 3, асоційована із захворюванням легенів і гіпоксією, ХОЗЛ, пневмофіброз з наявністю кістоподібних вогнищ на фоні вираженої деформації грудної клітки, хронічне легеневе серце, постійна форма фібріляції передсердь. Через тяжку хворобу, що згодом стала причиною смерті, він не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував постійного догляду. Позивач одноособово надавала необхідний догляд чоловіку, допомагала матеріально, оплачувала комунальні послуги, несла інші витрати по догляду та на лікування, а згодом і поховала свого чоловіка за власні кошти. 
Відповідач ОСОБА_2 є матір`ю її чоловіка. Відповідач ОСОБА_2 жодного разу не провідала сина ОСОБА_4 у лікарні, не допомагала по догляду за ним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер від ішемічної хвороби серця: гострого інфаркту міокарда та хронічного обструктивного захворювання легень. 
До складу спадщини після померлого входить земельна ділянка, площею 0,0935 га, яка знаходиться у садово-городньому товаристві «Десна» Крехаївської сільської ради Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення садівництва та частина квартири АДРЕСА_1 . 
Позивач зазначає, що земельна ділянка була нажита як спільне майно подружжя, а ордер на квартиру отримувала позивач та її матір, ще до знайомства з померлим, але її чоловік взяв участь у приватизації цієї квартири, оскільки був прописаний в ній. 
Позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори як дружина спадкодавця, де їй стало відомо, що відповідач теж звернулась з заявою про прийняття спадщини та у подальшому відмовилась від прийняття спадщини на користь своєї доньки ОСОБА_3 .
Відповідач була зобов`язана та мала можливість допомагати як матеріально, фізично та морально своєму сину, який був інвалідом дитинства, але свідомо ухилялися від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки, байдуже ставилась до хворобливого стану, а тому має бути усунута від права на спадкування. 
Відповідач та її донька не приймали ніякої участі у покращенні становища спадкодавця, не переймались його життям і здоров`ям, не надавали йому жодної допомоги.
 
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач повністю не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не були досліджені та не встановлені всі обставини справи. 
Апелянт вказує, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки бездіяльності відповідача ОСОБА_3 , адже, вона є сестрою померлого, не є особою похилого віку, жодної допомоги померлому не надавала, не провідувала його.
Посилається на те, що суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що ОСОБА_2 надавала матеріальну допомогу померлому та надсилала йому грошові кошти (20 000 грн), однак, ці обставини не відповідають дійсності, оскільки в квитанції, наданий до суду, зазначений платник ОСОБА_5 , а вказані грошові кошти були повернуті ОСОБА_5 . 
Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що померлий потребував фізичної, моральної та матеріальної підтримки. Вона одноособово надавала необхідний догляд, допомагала матеріально, оплачувала комунальні послуги, несла інші витрати по догляду та на лікування, а згодом і на поховання. Матір померлого жодного разу не провідувала у лікарні, не помагала по догляду за ним.
Також, апелянт вказує, що до складу спадщини входить земельна ділянка, яка знаходиться у садово-городньому товаристві «Десна» Крехаївської сільської ради Чернігівської області з цільовим призначенням для ведення садівництва та 1/2 частина квартири N? АДРЕСА_1 . Земельна ділянка була нажита позивачем та померлим як спільне майно подружжя, а ордер на квартиру отримували позивач та її матір, ще до знайомства з померлим. Але покійний чоловік позивача взяв участь у приватизації вказаної квартири, оскільки був прописаний у ній.
При зверненні до нотаріальної контори апелянту стало відомо, що ОСОБА_2 , теж звернулась з заявою про прийняття спадщини. Згодом стало відомо, що ОСОБА_2 відмовилась від спадщини на користь своєї доньки, ОСОБА_3 .
Відповідачі не приймали ніякої участі у покращенні становища спадкодавця, не переймались його життям та здоров`ям, не надавали йому жодної допомоги, а тому мають бути усунуті від права на спадкування.
 
Відповідачі, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.
Представник позивача - адвокат Філіповська В.В. у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
 
Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, дійшла висновку про таке.
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер   ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 04 грудня 2020 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.77 т. 1).
Позивач ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_4 була його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 06 листопада 1983 року, виданим Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с.71 т. 1).
Відповідач ОСОБА_2 є матір`ю померлого ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті                 ОСОБА_4 (а.с. 1-35 том 2).
Відповідач ОСОБА_3 є сестрою померлого ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від                           14 жовтня 1963 року та свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_4 від 29 лютого 1984 року, повторно видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с. 31-34 том. 2).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спадкове майно та Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 1085/2020 (а.с. 1-35 том 2).
 
Як вбачається з матеріалів спадкової справи №1085/2020  до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори звернулися:
позивач дружина спадкодавця ОСОБА_1 - із заявою від 15 грудня                    2020 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 2 т. 2),
відповідач мати спадкодавця ОСОБА_2 -  із заявою від 21 грудня                       2020 року про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 на користь своєї доньки, сестри спадкодавця ОСОБА_3 (а.с. 10 т. 2),
відповідач сестра спадкодавця ОСОБА_3 - із заявою від 21 грудня                   2020 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 12 т. 2).
 
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Як вбачається з матеріалів спадкової справи, - спадкування у цій справі здійснюється за законом.
Спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).
Строк для прийняття спадщини почався 16 листопада 2020 року, з моменту смерті ОСОБА_4 та закінчився 16 травня 2021 року.
 
Черговість спадкування за законом встановлена статтею 1258 ЦК України, згідно з якою спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Перша черга спадкоємців за законом встановлена статтею 1261 ЦК України та у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Друга черга спадкоємців за законом встановлена статтею 1262 ЦК України та у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
 
Отже, як вбачається з матеріалів спадкової справи №1085/2020, в установлений законом строк позивач ОСОБА_1 (перша черга спадкоємців), відповідач ОСОБА_3 (друга черга спадкоємців) звернулися до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті  ОСОБА_4 . 
При цьому, відповідач ОСОБА_2 (перша черга спадкоємців) відмовилась від прийняття спадщини на користь своєї доньки, сестри спадкодавця  ОСОБА_3 (друга черга спадкоємців).
02 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування на підставі частини 5 статті 1224 ЦК України. 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17 травня                     2021 року відкрито провадження у цій справі (а.с. 103 т. 1). 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року задоволено клопотання позивача та до участі у справі залучено                    ОСОБА_3 у якості співвідповідача.
Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, не надав суду будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_4 , а також доказів того, що ОСОБА_4 не мав можливості сам собі забезпечити умови життя, потребував постійного стороннього догляду, допомоги та піклування. Не надано також доказів того, що ОСОБА_4 звертався за допомогою до відповідачів і йому було відмовлено у наданні допомоги. Посилання сторони позивача носять характер припущень, сам по собі факт того, що ОСОБА_4 був інвалідом з дитинства та хворів, не свідчить про те, що він перебував у безпорадному стані.
 
Колегія апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим з огляду на таке.
Звертаючись з позовом про усунення від права на спадкування на підставі частини 5 статті 1224 ЦК України, позивач визначила відповідачами у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Разом з тим, з матеріалів спадкової справи №1085/2020 вбачається, що станом на дату звернення позивача з позовом до суду, - відповідач мати спадкодавця ОСОБА_2 (перша черга спадкоємців) вже не входила до кола спадкоємців померлого ОСОБА_4 , оскільки відмовилася від прийняття спадщини на підставі заяви від 21 грудня 2020 року та в межах встановленого законом шестимісячного строку (16 листопада 2020 року - 16 травня 2021 року) вказану заяву не відкликала, відмова від прийняття спадщини не визнана судом недійсною.
З огляду на це,  позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 не підлягали задоволенню з інших правових підстав ніж встановив суд першої інстанції, а саме у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 не входить до кола спадкоємців померлого ОСОБА_4 на момент звернення до суду з позовом.
 
Відповідно до частини 2 статті 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Правові наслідки відмови від прийняття спадщини визначені у статті 1275 ЦК України.
Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця (частини 2,3 цієї статті).
Як вбачається з матеріалів спадкової справи №1085/2020 відповідач мати спадкодавця ОСОБА_2 відмовилася відмову від прийняття спадщини на користь сестри спадкодавця ОСОБА_3 , а  відповідач сестра спадкодавця    ОСОБА_3 звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.
Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки.
У справах про усунення від права на спадкування, відповідно до частини  5 статті 1224 ЦК України, суд має встановити сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.
Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).
При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.
Безпорадний стан - це стан особи при якому в зв`язку з літнім віком, тяжким захворюванням або каліцтвом особою не може фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та турботи.
Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі                        № 209/4512/14-ц).
Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_4 був інвалідом дитинства, безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії КА-2 № 013379 (а.с.73 том.1),
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 710 від 17 листопада 2020 року, довідки про причину смерті від 17 листопада 2020 року, причиною смерті ОСОБА_4 була ішемічна хвороба серця: гострий інфаркт міокарда передньої стінки лівого шлуночка. Хронічне обструктивне захворювання легенів (а.с.74 т. 1).
При житті ОСОБА_4 проходив комп`ютерну томографію органів грудної клітини, відповідно до висновку від 25 липня 2019 року було встановлено КТ-признаки консолідації легеневої тканини правої легені, ознаки пневмофіброза з наявністю кистоподібних участків на фоні вираженої деформації грудної клітини (а.с.94 т.1).
Відповідно до заключення лікаря отоларинголога від 27 липня 2019 року ОСОБА_4 було встановлено діагноз парез лівої половини гортані                           (а.с.90 т. 1).
У період з 29 липня 2019 року по 06 серпня 2019 року ОСОБА_4   перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні                      № 8, що підтверджується випискою з медичної карти хворого від 06 серпня 2019 року (а.с.92 т. 1).
Відповідно до консультативного висновку № 1232221374 від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_4 встановлено діагноз легенева гіпертензія група 3, асоційована із захворюванням легенів і гіпоксією, ХОЗЛ, пневмофіброз з наявністю кістоподібних вогнищ на фоні вираженої деформації грудної клітини ДН ІІ ст. Хронічне легеневе серце. Постійна форма фібріляції передсердь, тахісистолічний варіант. СН ІІ А ст.ФК ІІІ за ВООЗ (а.с. 97 т. 1).
Оцінивши надані позивачем медичні документи, вбачається, що вони не містять лікарського висновку про стан здоров`я ОСОБА_4 , відповідно до якого він потребував стороннього допомоги, у зв`язку з перебуванням у безпорадному стані.
 
Ухилення особи від надання допомогу спадкодавцеві, який потребував цієї допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.
Також, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують той факт, що спадкодавець ОСОБА_4 звертався за допомогою до сестри відповідача ОСОБА_3 , а остання на його звернення таку допомогу не надавала.
 
Отже, докази на підтвердження того, що спадкодавець ОСОБА_4 перебував  у важкому стані, що свідчило б про його безпорадність, потребував сторонньої допомоги у зв`язку із своїм станом здоров`я, у тому числі і своєї сестри відповідача ОСОБА_3 , звертався до неї за допомогою, а вона такої допомоги не надавала, - в матеріалах справи відсутні.
Підсумовуючи, позивачем не доведено наявність підстав для застосування частини 5 статті 1224 ЦК України щодо спадкоємця відповідача ОСОБА_3 .
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. 
Звертаючись до суду у 2021 році з немайновою вимогою та збільшуючи позовні вимоги у 2022 році, позивачем сплачений судовий збір лише за збільшенні позовні вимоги у розмірі 992 грн 40 коп. Таким чином, з позивача слід достягнути на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у 2021 році у розмірі 908 грн. 
Оскільки апеляційна скарга задоволена частково, а оскаржуване судове рішення скасоване та у задоволенні позову відмовлено з інших правових підстав, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2023 року скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Достягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   
 
Дата складення повного судового рішення 13 березня 2024 року.
 
Головуючий                                                              Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                              О.Ф. Лапчевська