ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 лютого 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/4191/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року (суддя Сацький Роман Вікторович, повний текст рішення складено 16.11.2023) в адміністративній справі № 280/4191/23 
за позовом    ОСОБА_1   
до   Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія   Міністерства охорони здоров`я України» 
третя особа Комунальна установа «Обласний центр медико-соціальної експертизи»   Запорізької обласної ради             
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, –

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:  визнати дії та рішення Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» незаконними, неправомірними та такими, що порушують права ОСОБА_1 ; зобов`язати Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» встановити ІІІ групу інвалідності, з 12.04.2023; стягнути з Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, яка виражається в грошовому еквіваленті в сумі   100  000,00 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.                    
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1  мав посвідчення інваліда ІІІ групи  за  № НОМЕР_1 ,  яке дійсне до 01.03.2023.
Відповідно до витягу  з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв зазначено: «Захворювання солдата запасу ОСОБА_1 , 1987 р.н.: «Міжхребцевий хондроз поперекового відділу хребта зі стійкими лівобічними L3-S1 корінцевими проявами, без порушення функції лівої нижньої кінцівки. Лівобічний сколіоз поперекового відділу хребта І ступеня, без порушення функції», що підтверджується медичними та військово-обліковими документами, - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Захворювання «Периневральна кіста на рівні тіла хребця S2, без порушення функції. Множинні кісти нирок. Хронічний пієлонефрит, ремісія, без порушення функції», які підтверджуються медичними документами,- ЗАХВОРЮВАННЯ, НІ, НЕ ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ. Постанову ВЛК ВМКЦ Південного регіону у довідці ВЛК від 14.04.2016   № 655 по причинному зв`язку захворювань - скасувати. Підстава: Протокол « 482 від « 20» листопада 2017 року».
З довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії АВ    № 0840081, виданої ОМСЕК № 3, вбачається, що ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності, дата чергового переогляду 01.12.2018.
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААБ № 657838, виданої   ОМСЕК № 3, ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності, дата чергового переогляду 01.02.2022.
У довідці медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААВ        № 627075 зазначено, що ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності, дата чергового переогляду 01.03.2023. 
ОСОБА_2 видана довідка за формою № 167/0, з якої вбачається, що ОСОБА_2 12.04.2023 оглядався ОМСЕК № 3 і за результатами розгляду не визнаний інвалідом.
У зв`язку з незгодою з рішенням МСЕК № 3, викладеним в акті огляду  від 12.04.2023 № 10, медико-експертна справа ОСОБА_1 була направлена до ДЗ «Центрального МСЕК МОЗ України».
Згідно з актом огляду ДЗ «Центрального МСЕК МОЗ України» № 421 від 05.05.2023 підтверджено висновок обласної МСЕК № 3 КУ «ОЦМСЕ» ЗОР про відсутність підстав для встановлення групи інвалідності.
У Консультативному висновку № 1242 позаштатної загальноінститутської медико-експертної комісії Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», скерованого до  Головного лікаря Запорізького обласного центру МСЕ, зазначено: «…1. Прізвище, ім`я, по батькові хворого ОСОБА_1 ; … 5. Дати: у стаціонарі невр. експертно-реабілітаційного відділення з ліжками денного амбулаторного перебування :надходження 01.03.2023, виписки 15.03.2023; 8. Експертні рекомендації*: ОСОБА_1 , 1987 р.н., освіта середня спеціальна (зварник), вантажник, оператор, з 2015р. по 2016 р. - військовослужбовець ЗСУ, учасник АТО, на даний час не працює, з 2017 р. - особа з інвалідністю ІІІ групи, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, при черговому огляді у МСЕК 20.02.2023 експертне рішення не винесене, направлений Запорізьким ОЦ МСЕ на консультацію. ОСОБА_1 пройшов обстеження в клініці інститута, в результаті якого уточнені ступені вираженості функціональних порушень та ступені обмеження життєдіяльності пацієнта. Ступені вираженості функціональних порушень наступні: - больвий синдром (люмбоішіалгія двобічно) нерізкий; - порушення функції хребта 0-І ст.; -ХНН0 (нуль) ст. Ступені обмеження життєдіяльності наступні: - до трудової діяльності – 0; - до самообслуговування – 0; - до самостійного пересування – 0; до спілкування – 0; - до орієнтації – 0; до контролю за своєю поведінкою – 0. Підстава: «Положення про медико-соціальну експертизу» і «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» затверджені Постановою Кабміна України № 1317 від 03.12.2009; «Інструкція про встановлення груп інвалідності», затверджена наказом МОЗ України № 561 від 05.09.2011; витяг з протоколу № 482 від 20.11.2017 засідання ВЛК Південного регіону… Примітка: Консультативний висновок позаштатної загальноінститутської медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково   дослідний інститут медико - соціальних проблем інвалідності МОЗ України» має для МСЕК рекомендаційний характер. (Підстава: «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», розділ «Загальні положення» п. 24, затверджено постановою Кабінету Міністрів Цкраїни від 3 грудня 2009 р. « 1317)».
Листом від 08.05.2022 за № 56-8/13/-470 Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія   Міністерства охорони здоров`я України» повідомив  позивача, що «На засіданні ЦМСЕК МОЗ України в порядку оскарження, заочно (воєнний стан), розглянуто медико-експертну справу громадянина ОСОБА_1 , 1987 р.н., з питання встановлення групи інвалідності. При детальному вивченні медико-експертної справи в т.ч. результатів обстеження хворого в клініці УкрДержНДІМСПІ (01.03.2023-15.03.2023, консультативний висновок № 1242) комісія дійшла висновку, що наявні функціональні порушення з боку опорно-рухового апарату. На момент огляду обмежують життєдіяльність в легкому ступені і не підпадають під критерії встановлення групи інвалідності. (Постанова КМУ від 03.12.2009 № 1317, наказ МОЗ України № 561 від 05.09.2011). Рішення обласної МСЕК залишено без змін. В разі змін в стані здоров» та наданні нових медичних документів (форма 088/0), пропонуємо МСЕК повернутися до розгляду порушеного хворим питання».
Позивач вважає таке рішення відповідача  протиправним, неправомірним та таким, що порушує його права.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини  2  статті 2 КАС України,  справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.
У свою чергу статтею 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено, що Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» Кабінет Міністрів України постановою від 03.12.2009 № 1317 затвердив Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Відповідно до п.1 Положення про медико-соціальну експертизу це Положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.
Медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. (п.3 Положення)
Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.(п.4 Положення)
Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи (п.5 Положення).
Міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків (п.11 Положення).
Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу (п.15 Положення).
Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності (п.17 Положення).
Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я (п.18 Положення).
Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою (п.19 Положення).
Повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки.
Повторний огляд осіб з інвалідністю, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такої особи з інвалідністю, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду.
Особам, що звертаються для встановлення інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду у разі наявності вроджених вад розумового чи фізичного розвитку, анатомічних дефектів, стійких необоротних морфологічних змін та розладу функцій органів і систем організму, неефективності реабілітаційних заходів, неможливості відновлення соціальної адаптації, несприятливого прогнозу відновлення працездатності з урахуванням реальних соціально-економічних обставин у місці проживання особи з інвалідністю, а також особам з інвалідністю, у яких строк переогляду настає після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону  України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (п.22 Положення).
Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України (п.20 Положення).
Інструкція про встановлення груп інвалідності затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561 (далі - Інструкція №561; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 2.2 Інструкції № 561 передбачено, що критерії життєдіяльності людини: здатність до самообслуговування, пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності.
Ступінь обмеження життєдіяльності - це величина відхилення від норми діяльності людини. Ступінь обмеження життєдіяльності характеризується одним або поєднанням декількох зазначених найважливіших його критеріїв. Виділяють три ступені обмеження життєдіяльності: помірно виражене, виражене, значне. Помірно виражене обмеження життєдіяльності зумовлено порушеннями функції органів і систем організму, що призводять до помірного обмеження можливості навчання, спілкування, орієнтації, контролю за своєю поведінкою, пересування, самообслуговування, участі у трудовій діяльності.
Відповідно до пункту 2.5 Інструкції № 561 повторний огляд інвалідів проводиться згідно з пунктом 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317.
Згідно з пунктом 3.4 Інструкції № 561 група інвалідності III встановлюється при таких захворюваннях: відсутність одного ока; стійкий повний птоз на одному оці після проведення усіх видів відновного лікування; сліпота на одне око (гострота зору з переносною корекцією 0,05 і нижче або концентричне звуження поля зору до 10 град. від точки фіксації); двобічна глухота; стійка трахеостома; стеноз гортані II-III ступенів внаслідок травматичного або інфекційного ураження нервово-м`язового апарату гортані з одно- або двобічним парезом і стійкою дисфонією; стійка афонія органічного генезу; дефект щелепи чи твердого піднебіння, якщо протезування не забезпечує жування; спотворюючі обличчя рубці та дефекти, які не піддаються хірургічно-косметологічній корекції; гіпофізарний нанізм; остеохондропатія, остеохондродистрофія при зрості менше 150 см.; помірна сенсорна афазія; параліч китиці; параліч або виражений парез верхньої або нижньої кінцівки,що супроводжується значним обмеженням обсягу активних рухів в усіх суглобах і гіпотрофією м`язів: плеча - більше 4 см, передпліччя - більше 3 см, стегна - більше 8 см, гомілки - більше 6 см, а також гіпотрофією м`язів китиці чи стопи; чужорідне тіло в речовині головного мозку (внаслідок травми), якщо травма супроводжувалась абсцесом мозку або менінгоенцефалітом; значний дефект кісток черепа (3 кв.см і більше, крім випадків заміщення його аутокісткою) або при менших розмірах, якщо має місце пульсація мозку, або при відсутності пульсації у випадках, коли травма супроводжувалась ускладненням (інфекційно-гнійним процесом); відсутність китиці і вищий рівень ампутації верхньої кінцівки; хибний суглоб плеча або обох кісток передпліччя; відсутність усіх фаланг чотирьох пальців китиці, за винятком першого; відсутність трьох пальців китиці, включаючи перший; анкілоз чи виражена контрактура тих самих пальців у функціонально невигідному положенні; відсутність першого та другого пальців з відповідними п`ястковими кістками; відсутність перших пальців обох китиць; відсутність трьох пальців китиці з відповідними п`ястковими кістками; кукса стегна чи гомілки; кукса стопи на рівні суглоба Лісфранка або на вищому рівні; двобічна кукса стопи з резекцією голівок плюсневих кісток за Шарпом; різко виражена контрактура чи анкілоз двох скокових суглобів; різко виражена контрактура чи анкілоз скокового суглоба з розташуванням стопи у функціонально невигідному положенні; різко виражена контрактура чи анкілоз кульшового або колінного суглоба; вроджений чи набутий вивих одного кульшового суглоба із значним порушенням функції; деформація грудної клітки внаслідок резекції чотирьох і більше ребер при наявності дихальної недостатності І ступеня і більше; хибний суглоб стегна чи обох кісток гомілки або великої гомілкової кістки при неефективності реабілітаційних заходів після п`яти років спостереження; нестійкий колінний чи кульшовий суглоб з вираженим порушенням функції кінцівки; укорочення нижньої кінцівки на 7 см і більше; ендопротез колінного чи кульшового суглоба або діафіза великих трубчастих кісток; сколіоз III ступеня, кіфосколіоз III ступеня з наявністю дихальної недостатності або сколіоз чи кіфосколіоз IV ступеня; анкілоз або різко виражена контрактура ліктьового суглоба у функціонально невигідному положенні; контрактура передпліччя в положенні повної пронації; ішемічна контрактура передпліччя Фолькмана з вираженим функціональним порушенням китиці; екстирпація шлунка, тотальна колопроктектомія, панкреатоектомія з наявністю цукрового діабету; тотальна тиреоїдектомія з субкомпенсованим або некомпенсованим гіпотиреозом при адекватному лікуванні; чужорідне тіло в серцевому м`язі чиу перикарді внаслідок травми (поранення), штучний клапан серця, функціонуючий кардіостимулятор; відсутність однієї нирки; відсутність однієї легені; однобічна мастектомія внаслідок злоякісного новоутворення.
Отож, згаданий пункт 3.4 Інструкції № 561 містить чітко визначений перелік тих захворювань, при яких особі встановлюється інвалідність безстроково. Внаслідок чого, відсутність у ньому захворювання, яке діагностовано у позивача, надає можливість призначити інвалідність на певний строк.
В апеляційній скарзі апелянт  посилається на п. 5 Положення  про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, який визнанчає, що  у разі коли особа, що звертається для встановлення інвалідності, не може прибути на огляд до комісії за станом здоров`я згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії у зв`язку з тим, що проживає у віддаленій місцевості, огляд проводиться за місцем проживання (вдома), у тому числі за місцем проживання у стаціонарних установах для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб або в закладах охорони здоров`я, в яких така особа перебуває на лікуванні.
У разі подання письмової заяви особою, що звертається для встановлення інвалідності (її законним представником), у якої наявні захворювання, дефекти, необоротні морфологічні стани, порушення функцій органів та систем організму, за яких група інвалідності встановлюється безстроково, перелік яких затверджується МОЗ, комісія може приймати рішення про встановлення інвалідності заочно на підставі направлення лікарсько-консультативної комісії.
Встановлення інвалідності заочно не проводиться за п`ятьма найбільш поширеними нозологічними формами захворювань, визначеними у переліку, що затверджується МОЗ, а також у разі, коли вона спричинена, зокрема захворюванням, одержаним під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях.
Суд апеляційної інстанції не вважає вірними доводи апелянта в цій частині, адже аналіз п. 5 Положення № 1317 дає можливість дійти висновку, що останній регулює заочну процедуру  встановлення інвалідності в разі встановлення групи інвалідності безстроково, в той час, як позивачу попередньо було встановлено інвалідність на певний строк. 
Більш того, у спірних правовідносинах Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія   Міністерства охорони здоров`я України» не виступав органом, який обстежував позивача, а лише переглядав раніше прийняті рішення МСЕК про відсутність підстав для встановлення позивачеві інвалідності з урахуванням результатів обстежень та лікарських висновків.
Відтак, судом апеляційної інстанції під час розгляду справи не встановлено порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення з боку відповідача.
У постанові Верховного Суду  від 17.03.2020 у справі № 240/7133/19, у якій спір виник у зв`язку із незгодою позивача з висновком МСЕК про час настання інвалідності позивача, Верховний Суд висловив правову позицію, згідно з якою суди вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, яка встановлена Інструкцією про встановлення груп інвалідності, Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Суди позбавлені можливості оцінювати підставність прийняття певного висновку, так як суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи сукупність наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
          
Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,–
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023  року в адміністративній справі № 280/4191/23 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 08  лютого 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
  Повна постанова складена 08 лютого 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров