ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1637/24 Справа № 203/3414/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетрвоськгаз збут», Акціонерного товариства «Дніпрогаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про скасування особових рахунків та скасування заборгованості, -
В С Т А Н О В И Л А:
       У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», Акціонерного товариства «Дніпрогаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про скасування особових рахунків та скасування заборгованості.
       В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він був власником квартири АДРЕСА_1 . На його ім`я були відкриті особові рахунки по сплаті комунальних послуг у тому числі і за газ. Позивач сплачував за користуванням газом та у 2011 року продав квартиру ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 25 травня 2011 року. Перед укладанням договору купівлі-продажу, позивач отримував у відповідача довідку про відсутність боргів. Згодом, 06 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз Збут» звернулося до Красногвардійського районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача заборгованості за спожитий природний газ у сумі 3778,76 грн. і такий наказ було видано. Дізнавшись про стягнення зазначеної суми, позивач оскаржив наказ і Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2020 судовий наказ було скасовано. Згідно рахунків відповідачів, «Нафтогаз» вимагає сплати боргу який утворився за цією квартирою -7711,42грн (особовий рахунок НОМЕР_1 ), АТ «Дніпрогаз» - 742,35грн. (особовий рахунок( НОМЕР_2 ), ТОВ «Дніпровськагаз Збут - в сумі 4280грн. – (особовий рахунок НОМЕР_2 ). Загальна сума, боргу складає 12733,77грн.
       Позивач звертався до відповідачів з проханням анулювання борги на його ім`я, на що вони відмовили і пояснили, що це відбувається тому, що новий власник квартири, який нею користується, не переоформив особовий рахунок на газ на своє ім`я.
       Відтак вважає дії відповідачів незаконними та просить суд скасувати особові рахунки у ( ТОВ Дніпровськгаз 3бут-№0310374825), (АТ «Дніпрогаз»-0310374825), (ТОВ «ГК» Нафтогаз України»- 970258674) по кв. АДРЕСА_1 в частині прізвища користувача, виключивши « ОСОБА_1 », скасувавши заборгованості на його ім`я по зазначеній квартирі.
       Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2023 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетрвоськгаз збут», Акціонерного товариства «Дніпрогаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про скасування особових рахунків та скасування заборгованості відмовлено.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити. 
        В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
       Судом першої інстанції встановлено, що позивач був власником квартири АДРЕСА_1 .
       На його ім`я були відкриті особові рахунки по сплаті комунальних послуг у тому числі і за газ.
       Позивач сплачував за користуванням газом та у 2011 року продав квартиру ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 25 травня 2011 року, який було посвідчено у приватного нотаріуса ДНО - Шевченко І.Б., зареєстровано в реєстрі за № 636.
       Перед укладанням договору купівлі-продажу, позивач отримував у відповідача довідку про відсутність боргів.
       Згодом, 06 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз Збут» звернулося до Красногвардійського районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача заборгованості за спожитий природний газ у сумі 3778,76грн. і такий наказ було видано.
       Дізнавшись про стягнення зазначеної суми, позивач оскаржив наказ і ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 судовий наказ було скасовано.
       15.05.2023 від позивача до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» надійшла заява, в якій позивач проінформував ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про зміну власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
       Листом від 19.05.2023 № 119/5.3-16485-2023 працівниками товариства було надано відповідь позивачу, якою повідомлено про видалення контактних даних позивача, роз`яснено прядок повідомлення Постачальника про звільнення займаного приміщення та зміни персоніфікованих даних власника газифікованого об`єкту, відповідно до правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015.
       Таким чином, товариство здійснило всі необхідні заходи задля врегулювання спірних питань, та на підставі наданих позивачем даних, здійснило актуалізацію відомостей по газифікованому об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 .
       31.05.2023 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятор) постановою № 972 зупинено дію ліцензії з розподілу природного газу, виданої Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз».
       З 01.06.2023 AT «Дніпрогаз» позбавлено функцій здійснення діяльності з розподілу природного газу, відповідно позбавлено статусу Оператора ГРМ.
       Відтак, AT «Дніпрогаз» з 01.06.2023 не володіє даними про споживачів послуг з розподілу природного газу, яку раніше надавало, про стан особових рахунків, що відкрито за об`єктами надання послуг, не може вносити до бази даних зміни персоніфікованих даних по споживачам, в тому числі щодо позивача.
       За період здійснення ліцензійної діяльності на ринку природного газу, позивач не звертався до AT «Дніпрогаз» щодо розірвання договірних відносин пов`язаних із наданням послуг з розподілу природного газу, доказів зворотнього позивачем не надано.
       В долученій позивачем копії звернення до AT «Дніпрогаз» від 22.05.2023 за вх. № 3-0523-6957 від 24.05.2023 зазначено прохання про розірвання договору постачання природного газу. Але, AT «Дніпрогаз» за існуючими в той час ліцензійними умовами провадження господарської діяльності не надавало послуг з постачання природного газу. Це заборонено, крім того, ст. 39 згадуваного Закону. Про що і зазначено у відповіді від 17.05.2023 за вих. № 4658/61.
       Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позовних вимог. 
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.        
       Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
       Пункт 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання (редакція від 05.03.2010р.) №2246 від 09.12.1999 (надалі - Правила 2246), затверджених постановою КМУ та які діяли до 16.07.2016, зобов`язував споживача не пізніше ніж за сім днів до звільнення приміщення або повного припинення газопостачання письмово повідомити газопостачальне (газорозподільне) підприємство про розірвання договору та розрахуватися за послуги з газопостачання.
       Відповідно до п. 31 Правил 2246, газорозподільне підприємство мало право припиняти постачання газу споживачеві у випадках, передбачених у пункті 6 цих Правил.
       За приписами п. 6 Правил 2246, газопостачання припиняється у разі подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання. Припинення постачання газу споживачеві в житлових будинках залежно від обставин здійснюється шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення пломби та/або інвентарної заглушки перед газовим приладом (пристроєм) або на ввідному газопроводі. Про припинення газопостачання складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.
       Встановлено, що за період здійснення ліцензійної діяльності на ринку природного газу, позивач не звертався до AT «Дніпрогаз» щодо розірвання договірних відносин пов`язаних із наданням послуг з розподілу природного газу, доказів зворотнього позивачем не надано.
       В долученій позивачем копії звернення до AT «Дніпрогаз» від 22.05.2023 за вх. № 3-0523-6957 від 24.05.2023 зазначено прохання про розірвання договору постачання природного газу. Але, AT «Дніпрогаз» за існуючими в той час ліцензійними умовами провадження господарської діяльності не надавало послуг з постачання природного газу. Це заборонено, крім того, ст. 39 згадуваного Закону. Про що і зазначено у відповіді від 17.05.2023 за вих. № 4658/61.
       Також, не надано суду доказів звернення позивача до АТ «Дніпрогаз» в період дії Правил надання населенню послуг з газопостачання (редакція від 05.03.2010) №2246 від 09.12.1999 з відповідною заявою. Тож, ані попереднім власником, ані фактичним, не було поставлено до відома за час надання послуг АТ «Дніпрогаз» про відповідні зміни.
       Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, апеляційний суд приходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
       Суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.
       Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.
       Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2023 року— залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

       Судді: