ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 року          м.Дніпро         Справа №  904/4902/23
          Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чус О.В. (доповідач),
суддів:  Кощеєва І.М., Дарміна М.О.
секретар судового засідання Солодова І.М.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Бразалук С.С. (в залі суду) – адвокат;
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 (повний текст додаткової ухвали складено 18.12.2023, суддя Фещенко Ю.В.) у справі № 904/4902/23
за заявою  ОСОБА_1 (смт. Слобожанське Дніпропетровської області) про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 904/4902/23
за позовом  Акціонерного товариства Комерційного банку “Приватбанк” (м. Київ)
до  ОСОБА_1 (смт. Слобожанське Дніпропетровської області)
про  звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд в рахунок погашення заборгованості Фізичної особи - підприємця Окань Юлія Григоровича за кредитом згідно з договором № 1739 від 06.12.2007 у розмірі 190 661,81 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.08.2023 становить 6 972 235 грн. 44 коп., на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" звернути стягнення на нерухоме майно: 1/2 нежилого приміщення в будівлі літ. В-3 на І-му поверсі приміщення поз. 1-3-:-1-6, загальною площею 180,6 кв. м, ґанки літ. в3, в5, в6; у спільному користуванні - ґанок літ. в2, споруди №1, 2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом його продажу на електронних торгах. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2023 позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишено без розгляду.  
Від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (вх. суду №62614/23 від 06.12.2023), в якій просить суд стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 18 000 грн. 00 коп.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу – задоволено  частково.  Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (вулиця Грушевського, будинок 1-Д, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 14360570) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 7 000 грн. 00 коп. - частину витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти вимог – відмовлено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", в якій просить: поновити строк на апеляційне оскарження; скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023; у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
-          при винесенні оскаржуваної ухвали судом не було зазначено на підставі чого було відхилено всі доводи АТ КБ "Приватбанк", викладені в запереченнях щодо розміру витрат на правову допомогу;
-          судом не перевірено, що детальний розрахунок кількості часу, що був витрачений адвокатом для супроводу справи, має завищені необґрунтовані показники;
-          суд повинен був з урахуванням обставин і складності справи надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) задовольнити вимогу щодо компенсації таких витрат;
-             матеріали справи не містять належного доказу оплати послуг адвоката.
Відповідно до протоколу автоматизованогорозподілу судової справи між суддямивід 09.01.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/4902/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/4902/23.
19.01.2024 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі № 904/4902/23; призначено розгляд апеляційної скарги у судове засідання на 06.03.2024 о 10:40.
У судове засідання 06.03.2024 з`явився представник відповідача; позивач не забезпечив явку свого повноважного представника, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений судом апеляційної інстанції належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи.
Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, порадившись на місці, вирішила розпочати розгляд справи за відсутності представника позивача, що був повідомлений належним чином.
У судовому засіданні 06.03.2024 представник відповідача заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила відмовити у її задоволенні.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Положеннями статті 269 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2023 позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишено без розгляду на підставі ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій просить суд стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 18 000 грн. 00 коп.
Від Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" надійшли заперечення на заяву відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу, якою просили суд відмовити у її задоволенні з підстав невідповідності суми судових витрат вимогам розумності та обґрунтованості.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу – задоволено  частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 7 000 грн. 00 коп. - частину витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти вимог – відмовлено.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали за результатом розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу від 13.12.2023 у справі № 904/4902/23, що і є предметом апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Згідно з ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у підготовче засідання чи у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Аналогічні положення містить ч. 4 ст. 202 ГПК України, відповідно до якої у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету (ч. 2 ст. 226 ГПК України).
Частинами п`ятою та шостою статті 130 ГПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат,  пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129 - 130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17).
У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому з залишенням позову без розгляду.
Таким чином, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
Водночас, Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.02.2021 у справі №905/121/19, від 13.05.2021 у справі №910/16777/20, від 15.09.2021 у справі №902/136/21, від 18.01.2022 у справі №922/2017/17, від 14.03.2023 у справі №911/1201/22, очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина п`ята статті 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.
Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2023 у даній справі визнана обов`язкова явка представників учасників справи у підготовче засідання, призначене на 29.11.2023. Окрім цього, у тексті вказаної ухвали було зазначено про подання відповідачем заяви про закриття провадження у справі з огляду на існування рішення суду, що набуло законної сили, постановленого в рамках розгляду спору між тими ж сторонами стосовно того ж предмету, з тих же підстав. Вказані обставини потребували надання пояснень позивачем, які у письмовому вигляді надані до суду не були, а через неявку позивача у судове засідання суд був позбавлений можливості отримати й усні пояснення представника позивача з цього приводу.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України виключенням для обов`язкового залишення позову без розгляду можуть вважатися обставини, якщо позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, суд розглядає справу по суті за умов, якщо: (1) позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та (2) його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
З урахуванням того, що судом першої інстанції явка позивача була визнана обов`язковою, про що його було повідомлено належним чином, нез`явлення представника позивача унеможливило отримання необхідних пояснень, чим перешкодило розгляду справи, апеляційний господарський суд доходить висновку про необґрунтованість дій позивача, що призвели до залишення позову без розгляду, у зв`язку з чим у відповідача виникло право на компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом даної справи.
Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
02.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №904/4902/23, в якій просить суд стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 18 000 грн. 00 коп.
У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, між Фізичною особою – ОСОБА_1 (далі - клієнт) та Бразалук Світланою Сергіївною (далі - адвокат) був укладений договір про надання правової допомоги № 79-Ф від 24.10.2023 (далі - договір, а.с. 210) за умовами пункту 1.1. якого клієнт доручає і зобов`язується оплачувати надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, а адвокат бере на себе зобов`язання здійснювати захист, представництво або надавати інші види правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором.
Відповідно до пункту 9.1. договору сторони погодили, що договір укладений на строк до 24.10.2024.
У розділі 4 договору сторони погодили, що представництво передбачає наступне: 
- на виконання розділу 1 договору, у разі представництва інтересів клієнта адвокатом перед третіми особами положення даного розділу мають силу договору доручення (пункт 4.1. договору); 
- у кожному випадку виконання адвокатом представницьких функцій в інтересах клієнта перед третіми особами, між сторонами укладається додаткова угода, в якій визначаються всі суттєві умови доручення та розмір оплати (пункт 4.2. договору).
Згідно з пунктом 5.1. договору ціна договору складається з сум окремих актів виконаних робіт та обчислюється на момент закінчення дії договору з підстав його виконання.
Пунктом 5.2. договору передбачено, що витрати, пов`язані з виконанням доручення клієнта, в частині, що перевищують попередньо надані для виконання доручення, відшкодовуються клієнтом за наявності підтверджуючих документів. 
У подальшому, 30.11.2023 сторонами був підписаний Акт прийому-передачі наданих послуг № 1/79-Ф (далі - акт наданих послуг, т. 1, а.с. 211), в якому визначені надані адвокатом послуги та кількість витраченого на них часу, а саме: 
- ознайомлення з матеріалами позовної заяви у справі № 904/4902/23, аналіз позовної заяви АТ КБ "Приват Банк" та доданих до неї документів, підготовка стратегії захисту інтересів Окань І.М. у справі; тривалість витраченого часу - 5 годин; загальна вартість - 5 000 грн. 00 коп.;
- підготовка клопотання про закриття провадження у справі для подачі до суду, копіювання, розсилання копій відповідачу та третій особі та подача його до суду; тривалість витраченого часу - 4 години, загальна вартість 4 000 грн. 00 коп.;
- участь у судовому засіданні в Господарському суді Дніпропетровської області у справі №904/4902/23 - 25.10.2023; загальна вартість - 2 000 грн. 00 коп.;
- участь у судовому засіданні в Господарському суді Дніпропетровської області у справі №904/4902/23  - 15.11.2023; загальна вартість - 2 000 грн. 00 коп.;
- участь у судовому засіданні в Господарському суді Дніпропетровської області у справі №904/4902/23  - 29.11.2023; загальна вартість - 2 000 грн. 00 коп.; 
- складання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі №904/4902/23 для подачі до суду, копіювання, розсилання копій відповідачу та третій особі та подача його до суду; тривалість витраченого часу - 3 години; загальна вартість -  3 000 грн. 00 коп.
Матеріали справи також містять копію квитанції до прибуткового касового ордера №71 від 30.11.2023, зі змісту якого вбачається, що адвокат Бразалук С.С. прийняла від ОСОБА_1 на підставі договору №79-Ф від 24.10.2023 суму у розмірі 18  000,00 грн.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не тільки з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи належного доказу оплати відповідачем послуг адвоката, виходячи з наступного.
За змістом п. 1 ч. 2 ст.  126, ч. 8 ст.  129 ГПК України  розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (Правова позиція, викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Оцінивши надані відповідачем докази на підтвердження понесених витрат щодо надання правової допомоги в контексті співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на зазначені положення ГПК України, визначені практикою ЄСПЛ критерії, принципи реальності та розумності судових витрат, враховуючи кількість та тривалість судових засідань, доводи позивача щодо необґрунтованості заявлених витрат, їх неспівмірності зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, принцип пропорційності, диспозитивності та змагальності, колегія суддів, вважає обґрунтованою суму витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 6 500,00 грн., з яких:
-          1  500,00 грн.: ознайомлення з матеріалами позовної заяви у справі № 904/4902/23, аналіз позовної заяви АТ КБ "Приват Банк" та доданих до неї документів, підготовка стратегії захисту інтересів Окань І.М. у справі; 
-          2  000,00 грн.: підготовка клопотання про закриття провадження у справі для подачі до суду, копіювання, розсилання копій відповідачу та подача його до суду; 
-          1  000,00 грн.: участь у судовому засіданні 25.10.2023 в Господарському суді Дніпропетровської області у справі №904/4902/23; 
-          1  000,00 грн.: участь у судовому засіданні 15.11.2023 в Господарському суді Дніпропетровської області у справі №904/4902/23; 
-          1  000,00 грн.: участь у судовому засіданні 29.11.2023 в Господарському суді Дніпропетровської області у справі №904/4902/23. 
Колегія суддів зауважує, що складання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі №904/4902/23 не підлягає відшкодуванню (аналогічний правовий висновок міститься у п.6.32 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, відповідно до якого: “заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню”.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 130, 269, 270, 275-284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

                                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку “Приватбанк” на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі №904/4902/23 задовольнити частково.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 у справі №904/4902/23 змінити, виклавши резолютивну частину ухвали в наступній редакції:
“Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково. 
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку “Приватбанк” на користь  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн. 00 коп., понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції.
У задоволенні решти вимог - відмовити”.
Видачу наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 12.03.2024.

Головуючий суддя                                                                                О.В. Чус

Суддя                                                                                                    І.М. Кощеєв          

Суддя                                                                                                   М.О. Дармін