ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/13343/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 березня 2024 року                                                                     м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                            Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної поліції України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Національної поліції України щодо неправильного розрахунку вислуги років ОСОБА_1 в частині зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах із розрахунку один місяць за півтора служби на посадах в підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справи.
Зобов`язано Національну поліцію України здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 шляхом зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах із розрахунку один місяць за півтора служби на посадах в підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справи періоду служби з 20.08.2003 року по 08.10.2012 року.
Визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо неналежного розгляду поданої ОСОБА_1 заяви від 16.03.2023 року.
Зобов`язано Національну поліцію України повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 16.03.2023 року з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Національна поліція України звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , виданим 25.10.2022 року.
Відповідно до послужного списку позивача, останній у період з 20.08.2003 року по 06.11.2015 року проходив службу на посадах у підрозділах державної служби боротьби з економічною злочинністю, а саме:
- з 20.08.2003 року по 22.09.2003 року - оперуповноважений державної служби боротьби з економічною злочинністю СВМ с. Кортин Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області;
- з 22.09.2003 року по 31.05.2005 року - оперуповноважений по боротьбі з економічними злочинами в бюджетній сфері відділення по боротьбі з економічними злочинами на пріоритетних напрямках діяльності міжрайонного спеціального відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю при УМВС України в Житомирській області;
- з 31.05.2005 року по 25.12.2006 року - старший уповноважений спеціального відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю по боротьбі зі злочинністю у бюджетній сфері при УМВС України в Житомирській області;
- з 25.12.2006 року по 21.05.2007 року - старший уповноважений в особливо важливих справах спеціального відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю по боротьбі зі злочинністю у бюджетній сфері при УМВС України в Житомирській області;
- з 21.05.2007 року по 03.10.2007 року - начальник сектору по відслідковуванню законності відшкодування податку на додану вартість спеціального відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю по боротьбі зі злочинністю у бюджетній сфері при УМВС України в Житомирській області;
- з 03.10.2007 року по 19.07.2010 року - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу захисту бюджетних коштів управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Житомирській області;
- з 19.07.2010 року по 30.08.2011 року - заступник начальника відділу протидії злочинам у бюджетній сфері управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Житомирській області;
- з 30.08.2011 року по 08.10.2012 року - начальник відділу протидії злочинам у бюджетній сфері управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Житомирській області;
- з 08.10.2012 року по 13.10.2014 року - начальник відділу боротьби зі злочинністю у бюджетній сфері та захисту бюджетних коштів;
- з 13.10.2014 року по 16.06.2015 року - заступник начальника управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС;
- з 16.06.2015 року по 06.11.2015 року - заступник начальника управління протидії злочинності у сфері економіки.
У період з 07.11.2016 року по 07.12.2018 року проходив службу у Департаменті захисту економіки. Вислуга станом на дату звільнення становила 19 років 04 місяці 00 днів, пільгові умови - 03 роки 04 місяці 18 днів.
З 04.06.2020 року позивач повторно прийнятий на службу до поліції.
Наказом Національної поліції від 20.08.2021 року №1116 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 20.08.2021 року відповідно до пункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Станом на день звільнення стаж служби для виплати надбавки за вислугу років в поліції склав 20 років 06 місяців 18 днів; вислуга років на пільгових умовах - 03 роки 11 місяців 18 днів.
Заявою від 16.03.2023 року позивач звернувся до Національної поліції України про зарахування до календарної вислуги років служби в поліції пільгову вислугу років за період з 29.08.2003 року по 15.06.2015 року у загальній кількості 18 років 03 місяці 17 днів, а також здійснення відповідного перерахунку та надання розрахунку календарної вислуги років служби в поліції.
Листом Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 21.03.2023 року №М-181/12/1/2/01-2023 на звернення позивача повідомлено, що з 20.08.2003 року по 26.07.2011 року він проходив службу на посадах у підрозділах державної служби боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ та зазначені періоди зараховані до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, як періоди проходження служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду. Проінформовано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 та наказу МВС України від 20.07.2006 року №722 до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах із розрахунку один місяць за півтора місяці може бути зараховано час проходження служби на посадах в підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ з 20.08.2003 року по 26.07.2011 року у кількості 03 роки 11 місяців 18 днів. Зазначена вислуга років у пільговому обчисленні підлягає зарахуванню на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, які мають право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно листа Департаменту кадрового забезпечення від 02.06.2023 року №3226/12/1/2/ НОМЕР_2 позивач не набув права на пенсію, а тому розрахунок вислуги років для призначення пенсії не виготовлявся.
Тобто, відповідачем не заперечується наявність підстав для зарахування часу проходження служби на посадах в підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ з 20.08.2003 року по 26.07.2011 року у кількості 03 роки 11 місяців 18 днів у пільговому обчисленні із розрахунку один місяць за півтора місяці до вислуги років. Водночас, відповідачем у відзиві надано пояснення щодо неможливості подальшого зарахування такого пільгового стажу після 26.07.2011 року у зв`язку із втратою чинності постановою КМУ від 22.06.2005 року №497.
З урахуванням означеного, спірним у межах заявлених позовних вимог є період з 27.07.2011 року по15.06.2015 року.
Позивач, не погоджуючись з правомірністю відмови відповідача щодо зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах із розрахунку один місяць за півтора служби на посадах в підрозділах боротьби з економічною злочинністю ОВС, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення №5-рп/2002).
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» від 07.07.2015 року №580-VIII (далі по тексту - Закон №580-VIII) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина друга статті 59 Закону №580-VIII).
Стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки (частина перша статті 78 Закону №580-VIII).
Згідно із частиною другою статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року (далі по тексту - Закон №2262-ХІІ), відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Положеннями статті 1 Закону №2262-ХІІ визначено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно з пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям: надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Пунктом «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Тобто, положеннями Закону №2262-ХІІ чітко визначено умови призначення пенсії за вислугою років (стаття 12) та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.
В силу положень пункту «б» частини першої статті 17 Закону №2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Кабінетом Міністрів України визначено такий порядок у постанові від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі по тексту- Постанова №393).
Абзацом 8 пункту 1 Постанови №393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про доповнення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393» від 22.06.2005 року №497, яка набрала чинності 25.06.2005 року з дня опублікування у виданні «Урядовий кур`єр» від 25.06.2005 року №117, доповнено підпункт «в» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393: час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.
Із урахуванням вказаних змін, згідно із абзацом 24 підпункту «в» пункту 3 Постанови №393, з 25.06.2005 року було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.
Наказом МВС України від 20.07.2006 року №722 «Про затвердження Переліку посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.07.2006 року за №896/12770 (далі по тексту - Наказ №722) на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 року №497 «Про доповнення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, а також з метою посилення соціального захисту працівників Державної служби боротьби з економічною злочинністю МВС України, наказано:
1) затвердити Перелік посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця (далі по тексту - Перелік №722);
2) вислуга років для призначення пенсій на пільгових умовах зараховується особам, зазначеним у пункті 1 цього наказу, які перебували на службі після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 року №497, при цьому таким особам на пільгових умовах зараховується весь час проходження служби на відповідних посадах.
Відповідно до Переліку посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця:
- начальник Департаменту; перший заступник начальника Департаменту; заступник начальника Департаменту; начальник управління; перший заступник начальника управління; заступник начальника управління; начальник відділу; заступник начальника відділу; начальник відділення, сектору (крім режимно-секретного); заступник начальника відділення; головний оперуповноважений-інспектор; старший оперуповноважений в особливо важливих справах; старший оперуповноважений; оперуповноважений; помічник оперуповноваженого; начальник Головного управління; перший заступник начальника Головного управління; заступник начальника Головного управління; старший інспектор в особливо важливих справах; старший інспектор; інспектор; молодший інспектор.
Примітка: назви посад визначені з урахуванням штатних розписів підрозділів Державної служби боротьби з економічною злочинністю, захисту економіки від злочинних посягань, боротьби з розкраданням соціалістичної власності органів внутрішніх справ.
Відповідно до Переліку, затвердженого Наказом №722, до посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, віднесено посади, зокрема, оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах, начальника відділення, заступника начальника управління.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 року №780 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» вирішено:
1) внести до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 - абзаци двадцять четвертий, двадцять шостий, двадцять сьомий і двадцять дев`ятий підпункту «в» виключити;
2) установити, що вислуга років осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була обчислена до прийняття цієї постанови, перегляду не підлягає.
Наказом МВС України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів МВС» від 12.08.2011 року №546, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.08.2011 року за №1024/19762 (далі по тексту - Наказ №546), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 року №780 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до законодавства, вирішено:
- пункт 1 - визнати таким, що втратив чинність, наказ МВС від 20.07.2006 року №722 «Про затвердження Переліку посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 31.07.2006 року за №896/12770;
-пункт 5 - цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування.
Наказ №546 офіційно опублікований в виданні «Офіційний вісник України», 2011, №72 (26.09.2011 року), ст. 2721, та набрав чинності 26.09.2011 року. Доказів визнання його нечинним матеріали справи не містять та судом не встановлено, а тому наказу №546 підлягає застосуванню у межах спірних відносин.
Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до послужного списку позивача, останній у період з 20.08.2003 року по 06.11.2015 року проходив службу на посадах у підрозділах державної служби боротьби з економічною злочинністю, а саме:
- з 20.08.2003 року по 22.09.2003 року - оперуповноважений державної служби боротьби з економічною злочинністю СВМ с. Кортин Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області;
- з 22.09.2003 року по 31.05.2005 року - оперуповноважений по боротьбі з економічними злочинами в бюджетній сфері відділення по боротьбі з економічними злочинами на пріоритетних напрямках діяльності міжрайонного спеціального відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю при УМВС України в Житомирській області;
- з 31.05.2005 року по 25.12.2006 року - старший уповноважений спеціального відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю по боротьбі зі злочинністю у бюджетній сфері при УМВС України в Житомирській області;
- з 25.12.2006 року по 21.05.2007 року - старший уповноважений в особливо важливих справах спеціального відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю по боротьбі зі злочинністю у бюджетній сфері при УМВС України в Житомирській області;
- з 21.05.2007 року по 03.10.2007 року - начальник сектору по відслідковуванню законності відшкодування податку на додану вартість спеціального відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю по боротьбі зі злочинністю у бюджетній сфері при УМВС України в Житомирській області;
- з 03.10.2007 року по 19.07.2010 року - старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу захисту бюджетних коштів управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Житомирській області;
- з 19.07.2010 року по 30.08.2011 року - заступник начальника відділу протидії злочинам у бюджетній сфері управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Житомирській області;
- з 30.08.2011 року по 08.10.2012 року - начальник відділу протидії злочинам у бюджетній сфері управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Житомирській області.
Дія означених вище нормативно-правових актів поширювалася і на позивача, адже у Переліках значилися посади які він обіймав: оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах, начальник сектору та заступник начальника відділу.
Водночас, з урахуванням пункту 2 наказу МВС України від 20.07.2006 року №722 вислуга років для призначення пенсій на пільгових умовах зараховується особам, зазначеним у пункті 1 цього наказу, які перебували на службі після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 року №497 та таким особам на пільгових умовах зараховується весь час проходження служби на відповідних посадах.
Період з 20.08.2003 року по 26.07.2011 року у кількості 03 роки 11 місяців 18 днів відповідач у листі від 21.03.2023 року зазначає як такий, що зарахований до стажу служби в поліції позивача, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, як періоди проходження служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Водночас, як було встановлено судом першої інстанції, з 19.07.2010 року по 30.08.2011 року та з 30.08.2011 року по 08.10.2012 року позивач займав посаду заступника начальника відділу протидії злочинам у бюджетній сфері управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Житомирській області, яка відноситься до Переліку посад, що дають право на зарахування стажу служби у пільговому обчисленні із розрахунку 1 місяць за 1,5 місяці служби.
Означений період, починаючи з 27.07.2011 року по 08.10.2012 року як такий, що зараховується на пільгових умовах за весь час проходження служби на відповідних посадах, також повинен бути розрахований у пільговому обчисленні, оскільки наказ МВС від 20.07.2006 року №722 був чинним до 26.09.2011 року та, відповідно, підлягав застосуванню протягом усього періоду його чинності, а позивач продовжував працювати на посаді заступника начальника відділу протидії злочинам у бюджетній сфері управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Житомирській області до 08.10.2012 року.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 13.05.1997 року №1-зп, від 09.02.1999 року №1-рп/99, від 05.04.2001 року №3-рп/2001 та від 13.03.2012 року №6-рп/2012 висловив позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів: закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Так, статтею 17 Закону України №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону України №2262-ХІІ встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.
Отже, Законом України №2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років у тому числі поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.
Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України №2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393.
Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Така можливість передбачена Постановою №393, чинною на період проходження позивачем служби в поліції на відповідних посадах.
З аналізу вищевикладеного висновується, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи еквівалентно, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
Висновок про застосування Постанови №393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років поліцейським викладений у постановах Верховного Суду від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а та від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18.
З урахуванням зазначеного вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на позивача поширювалася дія наказу МВС України від 20.07.2006 року №722 та постанови Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 року №497 протягом усього періоду їх чинності, тобто, до 26.09.2011 року та до 26.07.2011 року відповідно, а право позивача на зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах із розрахунку один місяць за півтора служби на посадах в підрозділах боротьби з економічною злочинністю ОВС часу проходження служби визначаються за тими правилами, які були чинними на момент виникнення відповідного права.
Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки під час розгляду справи судами було встановлено, що відповідачем невірно визначено кінцеву дату для зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах із розрахунку один місяць за півтора служби на посадах в підрозділах боротьби з економічною злочинністю ОВС часу проходження служби у зв`язку із втратою чинності наказом МВС України від 20.07.2006 року №722, який підлягав застосуванню відносно позивача, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо необхідності з метою захисту прав та інтересів ОСОБА_1 вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо невірного розрахунку у вислуги років в частині зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах із розрахунку один місяць за півтора служби на посадах в підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справи та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок вислуги років позивача шляхом зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах із розрахунку один місяць за півтора служби на посадах в підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справи періоду служби з 20.08.2003 року по 08.10.2012 року.
Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Крім того, з листа відповідача від 21.03.2023 року на заяву позивача щодо зарахування пільгової вислуги років до календарної та стажу служби в поліції періоду з 29.08.2003 року по 15.06.2015 року вбачається, що позивача проінформовано про можливість зарахування до вислуги років із розрахунку один місяць за півтора місяці відповідно до постанови КМУ №393 та наказу МВС №722 часу проходження служби з 20.08.2003 року по 26.07.2011 року у кількості 03 роки 11 місяців 18 днів. Також вказано про зарахування періодів служби з 20.08.2003 року по 26.07.2011 року до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Тобто, листом від 21.03.2023 року відповідачем не було відмовлено позивачу у зарахуванні до календарної вислуги років служби в поліції пільгову вислугу років за період з 29.08.2003 року по 15.06.2015 року в загальній кількості 18 років 03 місяці 17 днів, а фактично заяву позивача у цій частині не було розглянуто.
Натомість, відповідач обмежився лише загальним та, на думку суду, неповним розглядом поданої позивачем заяви.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про визнання протиправною відмови відповідача у зарахуванні позивачу пільгової вислуги років до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції шляхом визнання протиправною бездіяльності щодо неналежного розгляду поданої позивачем заяви від 16.03.2023 року.
Позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону №2262-ХІІ час проходження ним служби на посадах в підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ з 29.08.2003 року по 15.06.2015 у року пільговому обчисленні, в загальній кількості 18 років 03 місяці 17 днів не підлягає задоволенню, оскільки як було встановлено судами, фактично відповідач станом на момент виникнення спірних відносин не відмовляв у здійсненні такого зарахування.
Крім того, судом першої інстанції було встановлено та підтверджено документально і нормативно про наявність підстав для зарахування у пільговому обчисленні періоду проходження позивачем служби на посадах в підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ з 20.08.2003 року по 08.10.2012 року.
Таким чином, оскільки судами було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач при здійсненні обрахунку вислуги років на пільгових умовах протиправно зменшив період, який необхідно було зарахувати до вислуги років на пільгових умовах із розрахунку один місяць за півтора служби на посадах в підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ періоду служби, з метою захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне змінити обраний позивачем спосіб захисту порушеного права та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.03.2023 року з урахуванням висновків суду.
Таким чином, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з виходом за межі позовних вимог.
Разом з тим, апеляційний суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Чаку Є.В.