ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/21224/21
Номер провадження 22-ц/818/362/24

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року                                                                м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1  на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2023 року в складі судді Рибальченко Л.М. у справі № 643/21224/21 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1  про стягнення вартості теплової енергії,

в с т а н о в и в :

У листопада 2021 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі КП «ХТМ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення вартості теплової енергії.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху № 79-1-:-79-7, 79-2а, 79-2б, 79-2в, загальною площею 69 кв.м. в літ. «А-5», цокольного поверху № 1-1, 1-2, 1-3 загальною площею 67,9 кв. м. в житловому будинку літ «А-5», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 з централізованою системою теплопостачання. 
01 листопада 2007 року між КП «Харківські теплові мережі» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 11720 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Пункт 3.2.6. договору вбачає обов`язок споживача виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором. Відповідно до п. 6.3. та 6.4. розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує вартість зазначеної у додатку № 1 до договору кількості теплової енергії. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення від 01 листопада 2020 року № 173/26493, від 12 квітня 2021 року № 173/28180, від 08 листопада 2019 року № 173/23257, від 09 квітня 2020 року № 73/25231, що складені представниками позивача та житлово-експлуатаційної організації. За період користування тепловою енергією з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року відповідачем спожито теплової енергії на суму 38 483,28 грн. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. У зв`язку з несвоєчасною сплатою позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 38 483, 28 грн, відповідно до статті 625 ЦК України 3% річних у сумі 2882,00 грн та інфляційні витрати у сумі 6 543 грн, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2023 року позов КП «ХТМ» задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь КП «ХТМ» вартість використаної теплової енергії за період з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 38 483, 28 грн, 3% річних в сумі 2882, 00 грн; інфляційні витрати в сумі 6543, 10 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270, 00 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення від 01 листопада 2020 року № 173/26493, від 12 квітня 2021 року № 173/28180, від 08 листопада 2019 року № 173/23257, від 09 квітня 2020 року № 173/25231, що складені представниками позивача та житлово-експлуатаційної організації. Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за використання теплової енергії за період з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 38 483,28 грн. Крім того, у зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послу позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 6543,10 грн. та 3% річних у розмірі 2882 грн.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.
Ухвала суду першої інстанції мотивована відсутністю підстав для скасування заочного рішення суду першої інстанції, передбачених статтею 288 ЦПК України. 
14 листопада 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що згідно технічного висновку ТОВ «Харківреконструкція» за грудень 2004 року, розділ 3, Технічного паспорту Харківського БТІ від 04 листопада 1999 року, Технічного паспорту Харківського БТІ від 05 листопада 2018 року, Технічного паспорту Харківського БТІ від 14 червня 2019 року, Довідки про технічну характеристику об`єкта Харківського БТІ від 06 жовтня 2021 року, нежилі приміщення 1 поверху по АДРЕСА_1 обладнанні наступними інженерними мережами – водопровід, каналізація, електропостачання. Опалення – електричні калорифери, встановлені с розрахунку комфортного теплового режиму нежитлових приміщень. Таким чином, КП «ХТМ» не поставляли теплову енергію, зокрема шляхом централізованого опалення до нежитлових приміщень, які є предметом спору. Крім того, відповідач не підписував жодних документів, долучених до позовної заяви, та не укладав жодних договорів з позивачем, стосовно вище згаданого приміщення. А договір на який посилається позивач, а саме № 11720 від 01 листопада 2007 року, укладений на інші приміщення відповідача, та не може розглядатися у даному суді оскільки він укладений між суб`єктами господарювання і не підлягає юрисдикції Дзержинського районного суду. Також, позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності на застосуванні якого наполягає відповідач, у разі якщо суд задовольнить незаконні вимоги позивача, які не визнає відповідач.
Позивачем КП «ХТМ» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 письмового відзиву не надано.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1  на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Матеріали справи свідчать, що   ОСОБА_1 належать на праві власності нежитлові приміщення 1-го поверху № 79-1-:-79-7, 79-2а, 79-2б, 79-2в, загальною площею 69 кв.м. в літ. «А-5», цокольного поверху № 1-1, 1-2, 1-3 загальною площею 67,9 кв. м. в житловому будинку літ «А-5», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).
За положеннями частини 1 статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
В пункті 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Згідно пунктів 25, 26, 30 вище вказаних Правил відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункту 2.1 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Міністерства будівництва України від 22 листопада 2005 року № 4).
При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункту 2.2 вище вказаного Наказу).
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року N 169, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2019 року за N 982/33953 затверджено Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води.
Вище вказаним порядком установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року №169 внесені зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 683/2743/15-ц, провадження № 61-33787св18; від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819св20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 79-1-:-79-7, 79-2а, 79-2б, 79-2в, загальною площею 69 кв.м. в літ. «А-5», цокольного поверху № 1-1, 1-2, 1-3 загальною площею 67,9 кв. м. в житловому будинку літ «А-5», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).
КП «ХТМ» надавались послуги з теплопостачання до вказаного житлового будинку, зокрема, і до нежитлових приміщень відповідачки, що підтверджується актами підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії та додатком до акту (а.с. 9-11).
Належні відповідачу нежитлові приміщення знаходяться у житловому будинку та відповідно мають загальну систему опалення з житловим будинком. Теплові мережі житлового будинку (у тому числі, трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплоспоживання.
З придбанням у власність нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку у відповідача, як їх власника, виник обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм.
Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №317/1636/16-ц, провадження № 61-19820св18.
Отже, відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач, та несе обов`язок зі сплати таких послуг, незалежно від факту укладення договору між сторонами.
Будь-яких доказів того, що у спірний період послуги, що надає позивач, ОСОБА_1 , як власником зазначених приміщень, не споживались, суду не надано.
З матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2021 року співробітниками КП «ХТМ» комісійною перевіркою були проведені обстеження та встановлено, що система опалення приміщень споживача є єдиною з системою опалення житлового будинку. Приписано укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, що підтверджується актом огляду системи теплоспоживання об`єкту за 173/4609 від 16 серпня 2021 року (а.с. 8).
Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком від 22 листопада 2005 року № 4 процедури.
Саме такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15 та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 683/2223/17. Колегія суддів не вбачає підстав відступити від цих правових висновків.
Таким чином, оскільки відповідачем відключення від централізованого опалення з дотриманням норм чинного законодавства не проводилось, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії на опалення у розмірі 38 483, 28 грн.
Згідно статті  623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
Розмір інфляційних втрат визначається за допомогою середніх індексів інфляції із розрахунку за кожен місяць, а потім сума боргу ділиться на 100 та перемножується на індекс інфляції.
Розмір 3 % річних визначено за допомогою наступної формули: (сума боргу) : 100 х 3 х (дні) : 365.
Також, суд враховує, що відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Отже, штрафні санкції підлягають нарахуванню з 21 дня наступного місяця, що настає за розрахунковим.
Таким чином, кількість днів, за які має бути нараховані 3% річних має визначатися з 21 числа наступного місяця, за яких нараховано послуги, а саме, наприклад, за листопад 2016 року - з 21 грудня 2016 року, тощо.
З огляду на викладене, розмір 3 % річних та інфляційні втрати розраховується за допомогою онлайн калькулятора (https://calculator.in.ua/web/three-percent) з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року, та становить: 
1552,17 грн - 3% річних від простроченої суми, 
3418,65 грн - індексу інфляції за час прострочення.
Що і підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ».
Отже, загальних розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь КП «ХТМ» становить 38 483, 28 грн + 1552,17 грн + 3418,65 грн = 43 454,10 грн. 
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.
Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки ОСОБА_1 користувалась наданими послугами КП «ХТМ», але не сплачувала за них, у неї виникла заборгованість перед підприємством, яка підлягає стягненню з неї на користь підприємства, однак рішення підлягає зміні в частині розміру 3% річних від простроченої суми та індексу інфляції за час прострочення.
Що стосується посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на сплив строку позовної давності суд зазначає наступне. 
Позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (частини 1 статті 256 ЦК України).
Частиною 1 статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частин 1, 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
КП «ХТМ»  30 листопада 2021 року пред`явило до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року (згідно відтиску штемпеля суду (а.с. 1)), тобто в межах строку позовної давності, встановленої статтею 257 ЦК України. 
Посилання ОСОБА_1 на те, що опалення належних їй приміщень не здійснювалося апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки це не свідчить про відключення її приміщень від централізованої системи опалення з дотриманням передбаченого порядку та припинення надання послуг з централізованого опалення у спірний період.
Отже, відповідачем не доведено, що у період з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2021 року теплопостачання до належних їй нежитлових приміщень відключено від мережі централізованого опалення в установленому законом порядку, та вона не отримувала послуг, що надає КП «ХТМ».
Надані позивачем акти є належними доказами на підтвердження отримання ОСОБА_1 теплової енергії на опалення.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
При зверненні з позовом до суду КП «ХТМ»  сплатило судовий збір у сумі 2270,00 грн (а.с. 12).
Оскільки позовні вимоги КП «ХТМ»  задоволено частково, а саме - на 90,70 % (43 454,10 х 100) : 47 908,38 то позивач має право на відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 2058,89 грн (2270 х 90,70 %).
Судові витрати, понесені відповідачем, документально підтверджено, а саме, за подання апеляційної скарги сплачено 3405,00 грн (а. с. 184).
Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, зменшено суму, що підлягає стягненню, відповідачу має бути компенсовано пропорційно незадоволених позовних вимог 316,66 грн судового збору (3405 х 9,30 %)
Отже, різниця між зазначеними сумами, що становить 1742,23 грн (2058,89 – 316,66 ), має бути компенсована КП «ХТМ» за рахунок ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити частково.
Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2023 року в частині розміру 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат за час прострочення змінити.
Стягнути з  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (ЄДРПОУ 31557119) 3% річних в розмірі 1552 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дві) грн 17 коп. та інфляційні втрати в розмірі 3 418 (три тисячі чотириста вісімнадцять) грн 65 коп. 
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (ЄДРПОУ 31557119) судовий збір у розмірі 1742 (одна тисяча сімсот сорок дві) грн 23 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 березня 2024 року.

Головуючий                                                         Ю.М. Мальований

Судді                                                                І.В. Бурлака 

                                                                       В.Б. Яцина