11.03.24
22-ц/812/300/24

Єдиний унікальний номер судової справи 469/617/21
Провадження № 22-ц/812/300/24 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.

Постанова
Іменем України

11 березня 2024 року                         м. Миколаїв                 справа № 469/617/21
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого Самчишиної Н.В.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Голощаповою А.О.,
за участі: представника позивача Свєтликова Д.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником – адвокатом Унгуряну Сергієм Івановичем на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2023 року ухвалене у складі головуючого судді Гапоненко Н.О., дата складання повного тексту рішення не зазначена, за позовною заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованих об`ємів природного газу, 

встановив:
09 липня 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі - АТ «ОГРС «Миколаївгаз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованих об`ємів природного газу.
Позовна заява мотивована тим, що квартира відповідача за адресою: АДРЕСА_1 приєднана до газорозподільної системи АТ «Миколаївгаз». За вказаною адресою відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 . Факт споживання природного газу за цією адресою підтверджується розрахунком річної замовленої потужності по об`єкту побутового споживача, що відповідно до пункту 7 глави 3 Розділу VI Кодексу ГРМ свідчить про приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та фактичне його укладання.
02 листопада 2017 року представниками АТ «Миколаївгаз» при проведенні перевірки в квартирі відповідача було виявлено факт роботи комерційного ВОГ в позаштатному режимі, який полягав у зупинці лічильного механізму газового лічильника. У зв`язку з тим, за участі представника споживача ОСОБА_2 , було складено Акт про порушення №1083, який підписано представником споживача без зауважень та заперечень. 
У цей же день, лічильник газу, Самгаз G-4 2006 року випуску, заводський номер 2690037, було демонтовано та направлено на експертизу, згідно з актом демонтажу № 1702 від 02 листопада 2017 року. 
Відповідно до акта експертизи лічильника газу № 518 від 05 грудня 2017 року лічильник Самгаз G-4, 2006 року випуску, № 2690037, непридатний для подальшого використання. Експертизою встановлено цілісність заводської пломби та повірочного тавра, цілісність відлікового механізму, відсутність механічного пошкодження лічильника. 
За результатами позачергової повірки лічильника встановлено, що газовий лічильник Самгаз G-4, 2006 року випуску, № 2690037, не відповідає вимогам СМУК.407369.014 ИС та непридатний до використання. Встановлено позаштатний режим роботи лічильника газу – відсутність зміни показань лічильника газу (обчислювача або коректора об`єму газу) при фактичній витраті (споживанні) природного газу. 
22 грудня 2017 року рішенням постійно діючої робочої комісії з розгляду актів про порушення АТ «Миколаївгаз», оформлене протоколом №47, акт про порушення задоволено. 
У відповідності до вимог пункту 8 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ відповідачу проведено нарахування необлікованого об`єму газу за період з 02 травня 2017 року по 01 листопада 2017 року, що складає 1589,25 куб.м. вартістю 12215,12грн.
Вимога позивача про необхідність сплати вартості необлікованих об`ємів природного газу відповідачем не виконана. 
Посилаючись на викладене, АТ «ОГРС «Миколаївгаз» просило суд стягнути з відповідача вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу у розмірі 12215,12 грн та 2270 грн судового збору.
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Унгуряну С.І., зазначала, що позов не підлягає задоволенню через недоведеність позивачем обставин несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу з боку відповідача. Також представник відповідача посилався на те, що ОСОБА_1 не мала можливості виявити порушення у роботі лічильника при візуальному огляді, так як не є фахівцем у галузі стандартизації та метрології, проте розраховувалась за надані послуги та не допускала будь-яких порушень правил експлуатації лічильника газу, не здійснювала втручань у роботу приладу обліку газу, які б мали наслідком некоректний облік спожитого природного газу, що підтверджується актом експертизи лічильника газу від 05 грудня 2017 року № 518. Вказував, що позивачем не доведено, що саме на споживача покладається обов`язок контролювати коректність роботи вимірювальних приладів та втручатися у їх роботу у разі виявлення позаштатної роботи.
Крім того, ОСОБА_1 було подано до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.
Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГРС «Миколаївгаз» заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу в сумі 12215,12 грн та судовий збір у сумі 2270 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його підставності, доведеності заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за не облікований (донарахований) об`єм природного газу у визначеному позивачем розмірі.
Щодо спливу позовної давності суд першої інстанції зазначив, що Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби «COVID-19», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У зв`язку із зазначеним, дією карантину на час звернення до суду з позовом, суд дійшов висновку, що позовна давність не сплинула. 
У січні 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Унгуряну С.І. подала апеляційну скаргу, в якій, просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права без врахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №531/1101/18, від 13 серпня 2020 року у справі № 535/746/18, від 13 січня 2022 року у справі №311/1797/17, від 24 жовтня у справі №182/1320/17, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 грудня 2020 року у справі №906/962/18.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ОГРС «Миколаївгаз», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
       01 березня 2024 року до апеляційного суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Унгуряну С.І., в якій він просив провести судове засідання без їхньої участі. Апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.
Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «ОГРС «Миколаївгаз» за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 , та їй відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.8).
02 листопада 2017 року при перевірці газового приладу обліку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , складено акт про порушення №1083, відповідно до якого встановлено порушення Кодексу ГРС, а саме: зупинка лічильного механізму (підпункт 1 пункту 3 глави 3 розділу ХІ «Робота комерційного ВОГ та його складових в позаштатному режимі»), внаслідок чого витрати природного газу комерційним ВОГ не обліковуються або обліковуються некоректно; споживача запрошено з`явитися на засідання комісії оператора ГРМ з розгляду акта про порушення 21 листопада 2017 року (а.с.11-12). У даному акті, складеному за участю представника споживача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , відсутні будь-які зауваження чи заперечення споживача. Того ж дня, представниками газового господарства проведено демонтаж газового лічильника Самгаз G-4 2006 року випуску, заводський № 2690037, з показниками 12 284,80 м.куб. про що складено акт демонтажу лічильника газу для проведення експертизи №1702 від 02 листопада 2017 року (а.с.13).
З акта № 518 від 05 грудня 2017 року експертизи лічильника газу Самгаз G-4 2006 року випуску, заводський №2690037, проведеного у присутності представника споживача ОСОБА_2 , встановлено, що доступу до відлікового механізму лічильника не було, відліковий механізм цілий, цілісність заводської пломби та повірочного тавра не порушена; механічні пошкодження лічильника відсутні; покази лічильника газу після повірки 12 284,90 м.куб. За висновком комісії за результатами повірки газовий лічильник непридатний до подальшого використання (а.с.14). Довідкою ДП «Миколаївстандартметрологія» № 310/1 301 від 13 грудня 2017 року підтверджено, що за результатами повірки засіб вимірювальної техніки лічильник газу побутовий Самгаз G-4 2006 року випуску, заводський № 2690037, не відповідає вимогам СМУК. 407369.014 ИС «Інструкція. Лічильники газу мембранні. САМГАЗ. Методика повірки» (а.с.15). Протоколом від 19 травня 2021 року засідання постійно діючої робочої Комісії по розгляду Актів про порушення фізичними особами-споживачами природного газу № 47 від 22 грудня 2017 року (а.с.9) акт про порушення №1083 від 02 листопада 2017 року щодо позаштатного режиму роботи ПЛГ споживачем ОСОБА_1 (о/р 1000304125) розглянуто та задоволено (а.с.16).
У зв`язку з виявленими порушеннями Кодексу газорозподільних систем відповідальною особою позивача здійснено розрахунок необлікованих об`ємів природного газу та їх вартості, яким відповідачу визначено вартість та об`єм необлікованого (донарахованого) природного газу за період з 02 травня 2017 року по 01 листопада 2017 року у обсязі 1589,25 м.куб. на суму 12215,12 грн. в розрізі календарних місяців (а.с.18): з 02 травня 2017 року по 31 травня 2017 року – 225,24 м.куб. на суму 1665,56 грн; з 01 червня 2017 року по 30 червня 2017 року – 232,75 м.куб. на суму 1721,08 грн; з 01 липня 2017 року по 31 липня 2017 року – 232,75 м.куб. на суму 1699,79 грн; з 01 серпня 2017 року по 31 серпня 2017 року – 232,75 м.куб. на суму 1737,66 грн; з 01 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року – 232,75 м.куб. на суму 1905,41 грн; з 01 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2017 року – 413,58 м.куб. на суму 3316,16 грн; з 01 листопада 2017 року по 01 листопада 2017 року – 19,44 м.куб. на суму 169,46 грн. 
Про результати розгляду акта про порушення та необхідність сплати вартості необлікованих об`ємів природного газу відповідачу надіслано повідомлення від 05 січня 2018 року з актом-розрахунком та рахунком на сплату, яке отримано відповідачем 22 січня 2018 року, що підтверджено зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.17, 19).
Правовідносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за № 2494 від 30 вересня 2015 року.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 глави 2 Розділу ХІ Кодексу ГРМ (у редакції від 17 березня 2017 року) до порушень (за умови відсутності несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ), що сталися внаслідок пошкодження чи позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ або його складових (які кваліфікуються як «не з вини споживача»), але внаслідок яких споживачу здійснюється перерахунок розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, належать, зокрема пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно.
Порядок визначення необлікованих об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування побутовому споживачу (фізичній особі) врегульовано главою 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ.
Перерахунок (донарухування) об`ємів природного газу здійснюється у випадку доведоності факту пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або роботи комерційного ВОГ чи його складових у позаштатному режимі, внаслідок чого втрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно.
Згідно з пунктом 6 глави 6 Розділу Х Кодексу ГРМ у разі виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, пошкодження ЗВТ або пошкодження пломб чи захисних елементів власник (користувач), на території або у приміщенні якого встановлений комерційний ВОГ чи його складові, має терміново поінформувати про це Оператора ГРМ та за потреби вжити заходів для недопущення аварійної ситуації з урахуванням техніки безпеки.
Позаштатний режим роботи комерційного ВОГ, зокрема, включає: 1) витоки газу з елементів та конструкції комерційного ВОГ, у тому числі імпульсних ліній манометрів, датчиків тиску і температури тощо; 2) відсутність зміни показань лічильника газу (обчислювача або коректора об`єму газу), загальмованість або рух з ривками зчитувального механізму при фактичній витраті (споживанні) природного газу; 3) наявність сторонніх шумів та нехарактерних звуків при роботі лічильника газу чи іншого ЗВТ; 4) індикація або наявність повідомлень про порушення в роботі ЗВТ, в тому числі про необхідність зміни елементів живлення; 5) забруднення або відкладання осадів, потрапляння сторонніх предметів до внутрішньої порожнини вимірювального трубопроводу або лічильника газу чи на робочі поверхні первинних перетворювачів; 6) інші ознаки порушень вимог щодо експлуатації ЗВТ, які можуть вплинути на результати вимірювання.
Якщо внаслідок позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових буде підтверджено факт необлікованого чи облікованого частково об`єму розподіленого (спожитого, переданого) природного газу, розрахунок необлікованих (облікованих частково) об`ємів природного газу за період несправності комерційного ВОГ чи його складових здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.
Відповідно до пункту 8 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ (у редакції від 17 березня 2017 року), у разі виявлення оператором ГРМ пошкодження лічильника газу та/або його позаштатного режиму роботу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу лічильником газу не обліковується або обліковується некоректно (не в повному обсязі), та за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється, виходячи з 70 відсотків граничних об`ємів споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням терміну на його усунення.
Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. При складанні акта-розрахунку враховується, у тому числі таке: розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення (тобто до закритого балансового періоду), не потребує коригування (включення до) закритих періодів, а його вартість в повному обсязі має бути компенсована споживачем (несанкціонованим споживачем) оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу.
Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 лютого 2021 року у справі № 910/4072/18 зроблено висновок, що «запроваджений у пункті 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС підхід дозволяє кваліфікувати пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або роботу комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно, як порушення «не з вини споживача», оскільки хоча споживач у цих випадках не здійснює несанкціонованого втручання, водночас може виявити пошкодження ЗВТ/лічильника газу (механічне пошкодження цілісності конструкції комерційного ВОГ та/або його складових, зокрема корпусу, скла, кріплення, захисних елементів, ліній з`єднання) або позаштатний режим роботи, що за пунктом 6 глави 6 розділу Х Кодексу ГРС охоплює ситуації, які споживач може виявити. Подібну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 906/962/18, від 04 жовтня 2018 у справі № 910/5282/17, від 04 березня 2020 у справі №910/2929/18».
Як зазначалось вище, під позаштатним режимом роботи розуміється, зокрема, відсутність зміни показань лічильника газу (обчислювача або коректора об`єму газу), загальмованість або рух з ривками зчитувального механізму при фактичній витраті (споживанні) природного газу. За результатами повірки лічильника ОСОБА_1 було встановлено, що такий не придатний до експлуатації через несправність відлікового механізму - лічильник не функціонує. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Згідно з частинами першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).        
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем доведена наявність порушення (за умови відсутності несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ), що сталося внаслідок позаштатного режиму роботи лічильника (яке кваліфікується як «не з вини споживача»), але внаслідок яких споживачу здійснюється перерахунок, а саме доведено відсутність зміни показань лічильника газу (зупинка лічильника), при фактичній витраті (споживанні) природного газу, шляхом фіксації у відповідному акті та встановленням непридатності газового лічильника до використання у зв`язку з несправністю відлікового механізму. 
На думку колегії суддів, виявлення зазначених порушень у роботі лічильника газу не потребували від споживача спеціальних пізнань. 
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що споживач могла виявити таку несправність лічильника.
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував відмінність між нарахуваннями об`ємів споживання за попередній період, яке було істотним та зрозумілим для відповідача, та акцентував, що за такого відповідач мала можливість своєчасно виявити некоректну роботу лічильника газу під час щомісячної оплати за надані комунальні послуги, навіть не будучи фахівцем у галузі стандартизації та метрології, і повідомити про неї позивача.
Також суд правильно вважав такими, що не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведено обставини несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, оскільки позивач у позовній заяві не посилається на несанкціоноване втручання відповідача у роботу лічильника газу.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з посиланням на постанови Верховного Суду на 30 вересня 2019 року у справі №531/1101/18, від 13 серпня 2020 року у справі № 535/746/18, від 13 січня 2022 року у справі №311/1797/17, від 24 жовтня 2022 року у справі №182/1320/17, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 грудня 2020 року у справі №906/962/18, оскільки в цих справах та у справі, яка є предметом перегляду встановлені різні фактичні обставини справи. У тих справах судами попередніх інстанцій встановлено, що споживач не мав можливості виявити порушення у роботі лічильника при візуальному огляді, не будучи фахівцем у галузі стандартизації та метрології, тоді як у цій справі встановлено, що споживач мала можливість виявити несправність лічильника газу.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00).
При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява №18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява №49684/99).
Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.
Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без зміни, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником – адвокатом Унгуряну Сергієм Івановичем залишити без задоволення, а рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                        Н.В. Самчишина

Судді:                                                                В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова 

Повний текст постанови складено 11 березня 2024 року.