П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/17446/23	

Перша інстанція: суддя Левчук О.А.,
рішення суду першої інстанції 
прийнято 16.11.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                Танасогло Т.М.,
суддів:                                                   Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просив:
-          визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн., на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 27.06.2022 року по 04.08.2022 року;
-          зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, визначену постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 27.06.2022 року по 04.08.2022 року з розрахунку пропорційно на місяць 100 000,00 грн., з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди (30 000,00 грн.), за вказаний період; 
-          визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн., на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам - рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 04.08.2022 року по 01.10.2022 року; 
-          зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, визначену постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 04.08.2022 року по 01.10.2022 року з розрахунку пропорційно на місяць 100 000,00 грн., з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за цей період; 
-          визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн., на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 01.10.2022 року по 27.01.2023 року (день виключення із списків особового складу частини та зняття з усіх видів забезпечення; 
-          зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, визначену постановою Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 01.10.2022 року по 27.01.2023 року (день виключення із списків особового складу частини та зняття з усіх видів забезпечення) з розрахунку пропорційно на місяць 100 000,00 грн., з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди (30 000,00 грн.), за вказаний період; 
-          визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, щодо невинесення наказів про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 27.06.2022 року по 27.01.2023 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апелянт вказував на те, що його було долучено до складу сил та засобів для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, для виконання службових (бойових) завдань в оперативне-тактичному угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Апелянт вказав, що ним до позовної заяви було долучено Довідку від 26.02.2023 року № 1463 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за змістом якої командиром Військової частини НОМЕР_1 підтверджено факт долучення його до складу сил та засобів для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, для виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у відповідних періодах, а саме, зазначено, що з 27.06.2022 року по 04.08.2022 року, з 25.08.2022 року по 01.09.2022 року, 01.10.2022 року по 19.10.2022 року, з 20.11.2022 року по 01.12.2022 року позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Вказані обставини, на думку апелянта, підтверджують, що військова частина НОМЕР_1 була зобов`язана приймати відповідні накази та сплачувати додаткову винагороду збільшену до 100 000,00 грн.
Позивач вважає, що військовою частиною НОМЕР_1 навмисно не здійснювались заходи щодо прийняття відповідних наказів та здійснення виплат за безпосередню участь у бойових діях та/або  забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період вказаних заходів.
Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для виплати додаткової винагороди у період його перебування на стаціонарному лікуванні у період з 08.11.2022 року по 01.12.2022 року. Позивач вважає, що вимоги чинного законодавства не містять обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні, тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100 000 гривень, що, як вважає апелянт, не враховано судом першої інстанції.
Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне:
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2022 року № 357 солдат ОСОБА_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16.06.2022 року № 80/РС на посаду механіка-радіотелефоніста 2 радіостанції взводу зв`язку батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_3 , з 26.06.2022 року зарахований до списків особового складу частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 року № 371 ОСОБА_1 вважається таким, що з 27.06.2022 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
В свою чергу, наказом командира 56 окремої мотопіхотної бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 21.12.2022 року № 348-РС ОСОБА_1 звільнений з військової служби у відставку з виключенням з військового обліку за пп. «б» (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби).
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2023 року (по стройовій частині) № 26 позивач був виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення з 27.01.2023 року.
Звертаючись з даним позовом до суду першої інстанції, позивач посилався на те, що відповідачем протиправно не виплачено йому додаткову винагороду за період його участі у  заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, підтверджених довідкою військової частини НОМЕР_1 , а також за час перебування на лікуванні,  а саме за період з 27.06.2022 року по 04.08.2022 року, та за період з 01.10.2022 року  по 23.01.2023 року. 04.08.2022 року по 01.10.2022 року 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на відсутність належних доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець. При цьому суд відхилив посилання позивача на довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 1463 від 26.02.2023 року, як на підставу для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, посилаючись на те, шо вона не є беззаперечною підставою для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень. Крім того суд першої інстанції вказав також на відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про виплату йому додаткової винагороди за період з 08.11.2022 року по 01.12.2022 року, у який позивач знаходився на лікуванні з метою визначення придатності для подальшого проходження військової служби, за результатами якого визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Суд вказав, що за  приписами Окремого доручення лікування з метою визначення придатності для подальшого проходження військової служби не є стаціонарним лікуванням та переміщенням з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого під час безперервного стаціонарного лікування, з якими Постанова №168 пов`язує виплату збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (ч.2 ст.2 Закону №2232-XII).
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ (далі – Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
На виконання указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64 та «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022р. №69 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022р. №168 (далі - Постанова №168).
Пунктом 1 Постанови №168 в первинній редакції було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної Постанови КМУ №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
В подальшому до пункту 1 вказаної Постанови вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №217, від 22 березня 2022 року №350, від 01 квітня 2022 року №400, від 07 липня 2022 року №793, при цьому вказані зміни застосовувались з 24 лютого 2022 року, та постановами від 01 липня 2022 року №754, які (зміни) застосовуються з 01.06.2022р. та постановою від 08 жовтня 2022 року №1146, які застосовуються з 01.09.2022р.
Водночас, розмір додаткової винагороди залишався незмінним 30000 гривень щомісячно та до 100000 гривень особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022р. (далі Окреме доручення), яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022р.
За приписами п.3 Окремого доручення передбачено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішенням (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувачі Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави відповідними рішеннями (наказами, директивами. розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Генеральному штабу Збройних Сил України довести до військ затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України перелік органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців за формою, наведеною в додатку № 4 до цього доручення.
Пунктом 4 Окремого доручення визначено, що керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних групи, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.
У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку №2 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок (додаток №1, додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Надати право керівникам органів військового управління, угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджено Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24 лютого 2022 року.
Також, згідно до п.5 наведеного Окремого доручення встановлено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів п. 6 Окремого доручення.
Згідно п. 7 Окремого доручення у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100   000 грн. також включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) – з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. 
Підставою для видання наказу щодо виплат додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5).
У Довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму. каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 00 грн. за час цієї відпустки. 
Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що з аналізу вищевикладеного слідує, що постановою №168 та Окремим доручення встановлені наступні умови, необхідні для виплати збільшеної до 100000 грн. винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: за періоди безперервного перебування на стаціонарному лікуванні: - пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; - факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. До таких періодів зараховується час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого. за періоди перебування у відпустці для лікування - після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2022 року № 357 ОСОБА_1 з 26.06.2022 року зарахований до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 року № 371 вважається таким, що з 27.06.2022 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до витягу з журналу ведення бойових дій 04.08.2022 о 16:00 в н.п. Піски в результаті ворожого обстрілу отримав поранення військовослужбовець БМЗ в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 . 
Судом встановлено, що згідно довідки по обставини травми солдата ОСОБА_1 , виданої військовою частиною НОМЕР_1 05.09.2022 року № 1469, позивач 04.08.2022 року отримав ВОСП правої параорбітальної ділянки. ЗЧМТ, струс головного мозку, ВОСП правої половини грудної клітини. ВОСП правого плеча та передпліччя. У довідці зазначено, що 04.08.2022 року під час виконання бойового завдання в населеному пункті Піски Донецької області позивач потрапив під ворожий артилерійський обстріл, внаслідок чого отримав поранення. Поранення настало при здійсненні позивачем заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області, пов`язане із захистом Батьківщини під час дії воєнного стану та пов`язане із виконанням обов`язків військової служби.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 435 від 04 серпня 2022 року ОСОБА_1 вважається таким, що вибув до Центральної районної лікарні м. Селидове 04.08.2022 року, знятий з продовольчого забезпечення з 05.08.2022 року, а також таким, що вибув зі складу сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, після виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупованні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 04.08.2022 року.
Наданими епікризами із медичної картки стаціонарного відділення підтверджено, що в період з 18.08.2022 року по 19.08.2022 року та в період з 20.08.2022 року по 25.08.2022 року позивач знаходився на лікуванні.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 489 від 31.08.2022 року позивач вибув у відпустку за станом здоров`я з 01.09.2022 року та приступив до виконання службових обов`язків з відпустки за станом здоров`я з 01.10.2022 року (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2022 року № 551).
Тобто матеріалами справи підтверджено, що 04.08.2022 року позивач брав участь у бойових діях, внаслідок чого отримав порання, перебував на лікуванні у серпні 2022 оку та у вересні 2022 року перебував у відпустці за станом здоров`я.
Таким чином матеріалами справи та наданими доказами підтверджено, що позивач мав право на отримання у серпні 2022 року та вересні 2022 року додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн.  в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
З наданих відповідачем доказів, зокрема, довідки військової частини НОМЕР_1 про нарахований дохід від 24.07.2023 року № 0989/10/2513, вбачається, що позивач у серпні 2022 року отримав відповідну виплату додаткової винагороди у розмірі 93222,81 грн., а у вересні 2022 року у розмірі 100000,00 грн., тобто порушень прав позивача не допущено.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно безпідставності твердження позивача про наявність у нього права на отримання додаткової винагороди у розмірі 100  000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 27.06.2022 року по 04.08.2022 року та з 01.10.2022 року по 27.01.2023 року на підставі довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, з огляду на те, що вказана довідка не є доказом безпосередньої участі військовослужбовця  у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та відповідно підставою для нарахування додаткової винагороди у розмірі 100  000 грн.
Будь-які інші докази, визначені абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення, які б підтверджували, що позивач в оскаржуваний період приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, матеріали справи не містять.
Що стосується вимог позивача про нарахування йому додаткової винагороди за період з 08.11.2022 року по 01.12.2022 року, а саме за час його перебування на лікуванні, слід зазначити наступне:
З матеріалів справи вбачається, що 19.10.2022 року на ім`я позивач видано направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності для подальшого проходження військової служби. 
Наданими доказами підтверджено, що в період з 08.11.2022 року по 01.12.2022 року позивач знаходився на лікуванні з метою визначення придатності для подальшого проходження військової служби, за результатами якого визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. При цьому згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого офтальмологічного відділення № 11829 ОСОБА_1 вбачається, що під час перебування позивача у медичному закладі оперативне лікування не проводилось, а здійснювалось лише обстеження ВЛК.
Як зазначалось вище, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що перебування позивача на лікуванні з метою визначення придатності для подальшого проходження військової служби (обстеження ВЛК) не є стаціонарним лікуванням та переміщенням з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого під час безперервного стаціонарного лікування, з якими Постанова №168 пов`язує виплату збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди.
При цьому, з матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що в період жовтень 2022 року січень 2023 року позивач отримував додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. 
Враховуючи все вищевикладене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права. 
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського  окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		Т.М. Танасогло	
Судді	  	А.В. Крусян   О.О. Димерлій