ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2024 року 
м. Київ
справа №200/7529/20-а
адміністративне провадження № К/9901/290/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів - Єзерова А.А., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - Управління) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у складі судді        Кошкош О.О. та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Гайдара А.В., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОПИСОВА ЧАСТИНА          
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:
- визнати протиправними дії щодо відмови у виплаті страхових виплат за період з 1 червня    2016 року по 31 січня 2020 року;
- зобов`язати виплатити страхові виплати за період з 1 червня 2016 року по 31 січня 2020 року;
- зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку із порушенням строків сплати щомісячної страхової виплати з 1 червня 2016 року.
2. Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 21 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2020 року, позов задовольнив.
Визнав протиправною бездіяльність Управління щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат за період з 1 червня 2016 року по 31 січня 2020 року, зобов`язав відповідача нарахувати щомісячні страхові виплати позивачу та виплатити заборгованість зі сплати щомісячних страхових виплат за період з 1 червня 2016 року по 31 січня 2020 рок та нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків сплати щомісячних страхових виплат з 1 червня 2016 року.
2.1 Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідач протиправно припинив нарахування та виплату соціальних виплат позивачу, яку призначено безстроково. 
3. Судами попередніх інстанцій встановлено:
3.1 Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою та згідно довідки від 10 лютого 2020 року № 1440-5000265688 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактично проживає/перебуває в с. Іллінівка Костянтинівського району 
3.2 16 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Костянтинівці Донецької області із заявою про продовження раніше призначеної страхової виплати за грудень 2014 року у зв`язку з професійним захворюванням.
3.3 Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України постановою від 22 грудня 2014 року №0534/73705/4799/48 «Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати у зв`язку з тимчасовим місцем проживання» продовжив потерпілому ОСОБА_1 виплату раніше призначених щомісячних сум в розмірі 7809,39 гривень. Виплати провадити з 1 грудня 2014 року безстроково.
3.4 Разом із тим, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України постановою № 0534/73705/73705/54 «Про припинення щомісячної страхової виплати» припинив виплату потерпілому ОСОБА_1 раніше призначеної щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 8426,34 гривень. Причина припинення - закінчення терміну дії довідки (ВПО).
3.5 25 лютого 2020 року позивач звернувся до Костянтинівського міського відділення Управління з заявою про продовження щомісячних страхових виплат.
3.6 Згідно витягу з протоколу  засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 9 від 3 березня 2020 року за заявою позивача призначено (відновлено) соціальні виплати та надано право на призначення (відновлення) щомісячних страхових виплат з місяця, у якому надійшла заява ВПО на підставі акта обстеження.
3.7 Постановою Фонду соціального страхування України від 4 березня 2020 року №0534/73705/73705/57 «Про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати у зв`язку з тимчасовим місцем проживання» продовжено потерпілому ОСОБА_1 раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 14415,02 гривень. Виплати провадити з 1 лютого 2020 року, безстроково.
3.8 Уважаючи припинення страхових виплат протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
4. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління звернулося із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
4.1 На обґрунтування касаційної скарги скаржник вказує, зокрема, на те, що позивач у період з червня 2016 року по лютий 2020 року до відділень, які перемістилися на територію підконтрольній українській владі в межах Донецької області або поза її межами із заявою про тимчасове продовження раніше призначених страхових виплат та відповідними документами не звертався та на обліку як тимчасово переміщена особа не перебував, тому не мав правових підстав на отримання страхових виплат за цей період. 
6. Позивач відзив на касаційну скаргу не подав. 
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
7. При розгляді касаційної скарги колегією суддів враховуються приписи частин першої-другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у відповідності до яких cуд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
Норми матеріального права під час перевірки судом касаційної інстанції правильності їх застосування судами попередніх інстанцій застосовуються у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних відносин. 
8. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.
9. Спірним у цій справі є питання виплати щомісячних страхових виплат за період з 1 червня 2016 року по 31 січня 2020 року.
9. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
10. Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
11. Право громадян України на соціальний захист у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності від нещасного випадку на виробництві передбачено Законом України від              23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» (далі - Закон №1105-XIV).
12. Відповідно до частини першої статті 19 цього Закону право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.
13. За статтею 36 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, та перелік професійних захворювань визначаються Кабінетом Міністрів України.
14. Згідно частини першої статті 42 зазначеного Закону сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.
15. Відповідно до частини першої статті 46 Закону №1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості;4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.
16. За змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.
17. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
18. Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.
19. Такий правовий висновок сформований у постанові Верховного Суду від 22 жовтня             2020 року у справі № 185/3733/17.
20. Водночас Суд зазначає, що закінчення строку дії довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи не є передбаченою законом підставою для припинення соціальних виплат.
21. Відповідач не надав доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачу з   1 червня 2016 року соціальних виплат. Закінчення терміну дії довідки ВПО не є підставою для припинення соціальних виплат.
22. Відтак, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивачу припинено страхові виплати з підстав, не передбачених законодавством.
23. Щодо позовних вимог в частині проведення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, колегія судді зазначає таке.
24. Статтею 1 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III) установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
25. Відповідно до статті 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
26. Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
27. Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159) відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
28. Згідно зі статтею 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
29. Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
30. Ураховуючи, що Управління не здійснило виплату страхових сум за спірний період, тому вимога про виплату компенсації втрати частини доходів є передчасною.
31. За таких обставин позовні вимоги щодо проведення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не підлягають задоволенню.
32. Згідно частини першої статті 353 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задовольнити частково. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків сплати щомісячних страхових виплат з 1 червня 2016 року, скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині, у іншій частині судові рішення залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Шарапа
Судді:                                                                                                              А.А. Єзеров                                                                                                                                  С.М. Чиркін