ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 лютого 2024 року 	м. Дніпро	справа № 215/2633/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня              2023 року (суддя Серьогіна О.В.) 
у справі № 215/2633/23      
за позовом ОСОБА_1    
до директора Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни,  
про встановлення наявності компетенції, -

                                                    ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до директора Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни, в якому просила:
встановити наявність компетенції (повноважень) директора Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни за результатом розгляду заяви від 15.04.2023 вх 72 у сфері управління підготувати проект рішення для власника Криворізької міської ради з проханням вирішувати питання місцевого значення в межах ст. 144 Конституцією України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.1998 № 1303 до правового порядку ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» для забезпечення соціального захисту ОНКО хворих при амбулаторному лікуванні рецептами на безоплатні і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати звернутись до власника;
встановити наявність компетенції (повноважень) директора Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни за результатом розгляду заяви від 15.04.2023 вх 72 у сфері управління організувати роботу з власником до правового порядку ст. 3, 144 Конституції України, ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» таким чином, щоб надати безоплатні рецепти на Аффіда форте, Камфорний спирт, лікарські трави, Хлоргексидин, Перекісь водорода, листя мучниці, ромашку, плоди гльоду, йогурт, масло облепихи, вітаміни для діабетиків, Акулій хрящ, Проктозан і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати надати такі документи;
встановити наявність компетенції (повноважень) директора Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни за результатом розгляду заяви від 15.04.2023 вх 72 у сфері управління надати належно завірені дві копії цієї заяви і визнати відмову від такої процедури протиправного бездіяльністю та зобов`язати надати такі документи. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України з тих підстав, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
Суд першої інстанції виходив з того, що Комунальне некомерційне підприємство  Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1  Криворізької міської ради, яке зареєстровано в установленому порядку як юридична особа, за організаційно-правовою формою є комунальним підприємством, отже, є закладом охорони здоров`я і не здійснює владних управлінських функцій у сфері публічно-правових відносин, а посада директора Комунального некомерційного підприємства не відноситься до посад публічної служби.
Предмет даного позову стосується встановлення наявності компетенції директора Комунального некомерційного підприємства  Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1  Криворізької міської ради Косяк Наталії Володимирівни вчиняти певні дії, однак вказаний відповідач не є суб`єктом владних повноважень, при цьому захисту, на думку позивача, підлягають саме цивільні права позивача, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.
Суд зазначив, що позов належить розглядати в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом за правилами підсудності, визначеними  статтями 26-30 ЦПК України.
Не погодившись з ухвалою ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для розгляду за територіальною підсудністю згідно ч.8 ст.29 КАС України. Позивачка зазначає, що нею було обрано належний спосіб захисту прав. В той же час судом не надано правової оцінки вимогам та предмету позову, які пов`язані з правом на інформацію, захистом прав, пов`язаних з порушенням правового порядку розгляду заяви позивачки.  Предметом позову є управлінська функція відповідача, яка порушує правовий порядок розгляду заяви позивачки. Також позивачка вказує, що якщо суд вважає, що позов поданий не до того суду, то повинен зазначити в ухвалі та передати справу за підсудністю іншому суду. 
Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін через необґрунтованість доводів позивачки.  
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства
Згідно зі  статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Згідно з вимогами частини першої  статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»  суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;
Публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1); 
спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень (п.3).
Отже, судом першої інстанції правильно зазначено, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права або інтересу, за захистом якого звернулася особа, та характеру спірних правовідносин.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
В даному випадку позивачка вказує, що спір у цій справі виник з приводу здійснення відповідачем управлінської функції, яка порушує правовий порядок розгляду заяви позивачки.
Втім, за наведеного вище правового регулювання необхідною умовою для визначення спору як публічно-правового є здійснення відповідачем не управлінських функцій, а публічно-владних управлінських функцій у тих правовідносинах, в яких виник спір. 
Суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18 грудня 2019 року у справі №  0840/3447/18,  що публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції, тобто хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта, в яких одна особа може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є виконання ним публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.
В той же час звернення позивачки  до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту її цивільних прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до вимог ч. 1  ст. 19 ЦПК України  суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач у спірних відносинах не є суб`єктом владних повноважень в розумінні пункту 7 частини першої статті 4  КАС України, визначений позивачкою  спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивачки у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, що виключає розгляд цього позову у порядку адміністративного судочинства.
З огляду на зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин, встановлених вище обставини, та враховуючи суб`єктний склад учасників справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що  цей спір не є публічно-правовим, має вирішуватися судом за правилами цивільного судочинства.
Стосовно доводів позивачки в апеляційній скарзі щодо застосування приписів ч.8 ст.29 КАС України,  суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана норма не може бути застосована, оскільки встановлює правила передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого адміністративного суду, а в даному випадку справа не є адміністративною, тому не підлягає розгляду адміністративним судом. 
Виходячи з вищенаведеного, передбачені ст.320 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2023 року у справі № 215/2633/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко