ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/5451/22  Номер провадження 33/814/355/24	Головуючий у 1-й інстанції Високих М.С.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 26 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 26 червня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 30.09.2022 року, о 22:30 год. в м. Харків, вул. Гольдбергівська, 25 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Probe, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру Драгер 7510, результат позитивний 1,74% проміле. Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити.
Зокрема вказує на відсутність доказів як факту керування, так і зупинки транспортного засобу під його керуванням працівниками поліції, які приїхали на місце за годину.
Вважає, що при розгляді справи мало місце порушення правил підсудності, оскільки на момент знаходження справи в суді Комінтернівський районний суд м. Харкова вже відновив свою роботу, а відтак розгляд справи мав здійснюватися саме Комінтернівським районним судом м. Харкова, а не Ленінським районним судом м. Полтави. 
Зауважує, що на даний час сплив річний строк притягнення його до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки датою складання протоколу є 30 вересня 2022 року, що виключає провадження щодо нього як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
  Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами в даній справі є:
протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №226623 від 30.09.2022 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,
роздруківка з алкотестеру Драгер з результатом проходження тесту 30.09.2022 о 22:36 год. ОСОБА_1 – 1,74% проміле, 
акт огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з результатом якого водій був згоден,
записи з бодікамери працівника поліції,
рапорт працівника поліції.
Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані в суді апеляційної інстанції.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції. 
Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння.

З долучених до матеріалів справи доказів та відеозапису події вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений на шляхопроводі в м. Харкові, на блок посту під час комендантської години.
В зв`язку з ознаками алкогольного сп`яніння у водія, військовими будо викликано працівників поліції.
З відеозапису на бодікамеру поліцейського вбачається пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, на що останній погоджується, при цьому виходить з автомобіля зі сторони водійського сидіння та вимикає при цьому фари.
Після продуття газоаналізатору Драгер результат виявився позитивним - 1.74 % проміле, з чим водій погодився (22:34 год.) 
Вказані обставини стали підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що долучені до матеріалів справи докази, в тому числі і долучені відеозаписи перебігу події, доводять факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та не були спростовані під час розгляду справи. 

Посилання апелянта на відсутність зафіксованих працівниками поліції фактів як керування ним транспортним засобом, так і зупинки останнього під його керуванням, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки автомобіль Ford Probe, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , був зупинений під час комендантської години військовослужбовцями на блок посту, розташованому на шляхопроводі в м. Харкові.
Як зазначає сам притягнутий ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі така зупинка сприяла виникненню тривалої суперечки, після чого були викликані працівники поліції.
Доводи апелянта про те, що керування автомобілем було здійснено не ним, а іншою особою, не беруться судом до уваги та розцінюються як намагання уникнути адміністративної відповідальності.
При цьому, звертає на себе увагу те, що жодної іншої особи, яка могла б керувати вказаним авто на відеозаписі не зафіксовано. 
Не згадує про таку особу і сам ОСОБА_1 як під час свого спілкування з поліцейськими, так і з військослужбовцями, які зупиняли його автомобіль. Не містить таких застережень і протокол про адміністративне правопорушення, в якому розписався ОСОБА_1 та не висловив своєї незгоди з фактом керування транспортним засобом. 
Крім того, апеляційним судом береться до уваги те, що розпорядженням Харківської обласної військової адміністрації №11В від 21.03.2022 заборонено з 21.03.2022 на період дії правового режиму воєнного стану на території Харківської області використовувати відеореєстратори та інші пристрої для фото- і відеофіксації під час використання автомобільного та мототранспорту для фото- і відеозйомки доріг загального користування, об`єктів загального призначення, об`єктів інфраструктури, блокпостів, укріплень, розташування, зосередження чи переміщення військових частин сил оборони.
За вказаних обставин, долучений до справи відеозапис зі службової бодікамери, яким зафіксовано перебіг проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водієм ОСОБА_1 , є належним доказом та приймається до уваги при вирішенні питання винуватості останнього. 
Посилання апелянта на недотримання правил підсудності, а саме необхідність розгляду справи Комінтернівським районним судом м. Харкова, є помилковими.
Так, згідно розпорядження Голови Верховного Суду від 17 листопада 2022 року відновлено територіальну підсудність судових справи Комінтернівським районним судом м. Харкова з 23 листопада 2022 року.
Разом з тим правопорушення скоєно 30 вересня 2022 року, а матеріали справи 13 жовтня 2022 року було направлено до Ленінського районного суду м. Полтави, якому було визначено підсудність вищевказаного суду.
Таким чином, підстав для зміни підсудності розгляду справи про адміністративну відповідальність, визначену розпорядженням Голови Верховного Суду, не було. 

Що стосується посилання правопорушника на сплив річного строку притягнення його до відповідальності, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення було скоєно 30.09.2022.
Постанова Ленінського районного суду м. Полтави, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності винесена 26.06.2023, тобто в межах строку визначеного ч. 6 ст. 38 КУпАП.
Таким чином, накладення адміністративного стягнення на правопорушника мало місце в межах визначеного законом річного строку притягнення до відповідальності, який в даному випадку спливає 30.09.2023 року.
Сама по собі подальша процедура апеляційного перегляду та строки розгляду скарги в апеляційній інстанції не впливають на обрахування строків, визначених ст. 38 КУпАП, оскільки правового значення має лише строк притягнення до відповідальності, яке мало місце 30.09.2022.
Отже, накладення стягнення на ОСОБА_1 в розумінні положень ст. 38 КУпАП вже відбулось згідно до постанови суду першої інстанції про притягнення правопорушника до відповідальності та накладення на нього стягнення в межах визначеного законом строку.
Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення на правопорушника  накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що  постанова судді про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП   є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 26 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.І. Обідіна