Номер провадження: 22-ц/813/851/24 
Справа № 522/8505/21
Головуючий у першій інстанції Павлик І. А.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       29.03.2024 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Венжик Л.С.,
переглянувши справу №522/8505/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 травня 2022 року від у складі судді Павлик І.А., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 17 травня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що ОСОБА_5 є рідним братом, який 17 серпня 1998 року склав заповіт щодо всього майна на її користь. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась 11 серпня 2004 року, вказала, що після смерті ОСОБА_5 спадщина відкрилась на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; на частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; на автомобіль «Ваз»-2103; на дві «дачі» за адресою: Одеська область, Біляївський район, Нерубайська сільська рада. 03 вересня 2004 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого ОСОБА_5 . ОСОБА_2 , яка в подальшому оскаржила заповіт ОСОБА_5 . 
У справі №2-13983 про оскарження заповіту укладено мирову угоду, яку затверджено Приморським районним судом м. Одеси 15 грудня 2004 року, за умовами якої ОСОБА_2 не претендує на право спадкування щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 не претендує на право спадкування щодо частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 та щодо земельних ділянок №382, АДРЕСА_3 . 
21 березня 2005 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Відмову від іншого спадкового майна не подавала.
Позивач ОСОБА_1 вказала, що у 2016 році звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно, проте отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 липня 2016 року з посиланням на те, що у спадковій справі наявна ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2004 року, згідно якої квартира за адресою: АДРЕСА_2 має успадковуватися ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 зазначила, що після смерті ОСОБА_5 спадщина відрилась на 323/1000 часток квартири адресою: АДРЕСА_2 , спадщину вона як спадкоємець за заповітом прийняла поданням у шестимісячний строк заяви до нотаріуса; заповіт є чинним, судового рішення про визнання заповіту недійсним не існує; заяви про відмову від спадщини не подавала; за наявності заповіту спадкування за законом виключається. 
Позивач ОСОБА_1 просила визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 323/1000 часток квартири загальною площею 109,0 кв.м, житловою площею 78,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.1-6).
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.48-50).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, до участі в справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3 (т.1 а.с.67-68). 
Третя особа ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 надана письмові пояснення щодо позову, за змістом яких вказала, що 657/1000 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , було набуто у власність в порядку приватизації 12 березня 1998 року в рівних частках ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . Після відчуження на підставі договору даруванні 29 жовтня 1998 року 334/1000 часток квартири ОСОБА_9 , у власності вказаних осіб залишилося 323/1000 часток квартири в рівних частках. ОСОБА_5 не був єдиним власником 323/1000 часток квартири. Доводи про те, що ОСОБА_5 став власником належних його батькам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 часток у квартирі, безпідставні, так як ОСОБА_5 помер до смерті своїй батьків. Мати ОСОБА_5 ОСОБА_8 померла у 2020 році, за життя вона залишила заповіт щодо свого майна ОСОБА_3 (т.1 а.с.140-142).
09 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила залучити до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 та, виклавши позовні вимоги в іншій редакції, просила:
встановити факт прийняття ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті його батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка складається з 1/8 частки від 323/1000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;
визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 право власності на 3/8 часток від 323/1000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.158-163).
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, звернувшись 10 серпня 2021 року до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , просила:
визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 969/8000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.173-176).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 (т.1 а.с.194-195).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, заяву ОСОБА_1 від 09 серпня 2021 року про залучення співвідповідача ОСОБА_3 та позовних вимог в новій редакції прийнято (т.1 а.с.196-198).
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 не визнала, про що зазначила у відзиві (т.1 а.с.207-209). 
Відповідач ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не визнала звернувшись 09 вересня 2021 року до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , просила:
визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 2907/16000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.218-222).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 (т.2 а.с.5-8).
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 не визнала, про що зазначила у відзиві (т.2 а.с.18-21). 
26 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 , подавши заяву про уточнення позовних вимог, просила:
встановити факт прийняття ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті його батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка складається з 323/8000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;
визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 право власності на 969/8000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с.28-29).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 травня 2022 року: 
позов ОСОБА_1 задоволено частково; встановлено факт прийняття ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 323/8000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; в іншій частині вимог відмовлено;
зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено; визнано за ОСОБА_2 право власності на 969/8000 часток квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;
в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено;
розподілені судові витрати (т.2 а.с.140-144).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 і ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 повністю та про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 (т.2 а.с.155-162).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. ОСОБА_5 залишив заповіт сестрі ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла та від спадщини не відмовлялася, заповіт недійсним не визнаний; на день смерті ОСОБА_5 йому належало 969/8000 часток квартири; ОСОБА_2 не заперечувала, що ОСОБА_5 на день смерті належало 969/8000 часток квартири, проте вважала, що це майно має успадкувати вона згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2004 року про затвердження мирової угоди. Проте, ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить положень щодо визнання заповіту недійсним, тому суд виходив з того, що спадкування після смерті ОСОБА_5 підлягає здійсненню за заповітом, а не за законом. ОСОБА_2 не зазначена серед спадкоємців за заповітом, тому між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не може укладатися жодних угод про поділ спадщини. 
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані. 
ОСОБА_7 , 1935 року народження, та ОСОБА_10 , перебували у шлюбі з 25 жовтня 1959 року; шлюб розірвано 08 серпня 1960 року (т.1 а.с.232).
ОСОБА_7 , 1935 року народження, та ОСОБА_11 , 1932 року народження, перебували у шлюбі з 11 жовтня 1961 року до смерті ОСОБА_7 (т.1 а.с.226, 232). 
        ОСОБА_7 , 1935 року народження, ОСОБА_8 , 1932 року народження, є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.232, т.2 а.с.105).
        ОСОБА_5 , 1962 року народження, та ОСОБА_2 , 1961 року народження, перебували у шлюбі з 22 жовтня 1983 року до смерті ОСОБА_5 (т.2 а.с.52). 
ОСОБА_2 , 1961 року народження, зареєстрована постійно з 26 вересня 1984 року за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.227, т.2 а.с.1-2).
Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 березня 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі Розпорядження від 12 березня 1998 року №115302, в порядку приватизації 657/1000 часток квартири АДРЕСА_4 , набуто у приватну спільну часткову власність в рівних частках ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 ; право спільної часткової власності на підставі вказаного свідоцтва зареєстровано бюро технічної інвентаризації 18 березня 1998 року (т.1 а.с.22-23, 60, 63, 234, 235-239). 
Згідно Договору дарування, посвідченого 29 жовтня 1998 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №3563, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 подарували 334/1000 часток квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_9 , про що у Свідоцтві про право власності на житло, виданому 12 березня 1998 року, зроблено відповідну відмітку про відчуження 334/1000 часток квартири (т.1 а.с.22-23, 63, 234).
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 12 травня 2021 року квартира АДРЕСА_5 належить:
334/1000 часток на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_9 на підставі Договору дарування, посвідченого 29 жовтня 1998 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №3563;
343/1000 часток на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_12 на підставі Договору дарування, посвідченого 31 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Швидкою М.Г., зареєстрованого в реєстрі за №1166 (т.1 а.с.20-21). 
ОСОБА_7 проживав та був зареєстрований постійно з 16 квітня 1962 року до дня смерті за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.227, т.2 а.с.1-2).
        ОСОБА_7 , 1935 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Правовідносини спадкування після смерті ОСОБА_7 регулюються Цивільним кодексом України 1963 року, який був чинним на час відкриття спадщини.
       Згідно пункту 1 частини 1, частини 2 статті 549 ЦК України визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (судова практика виходила з того, що фактом прийняття спадщини було, крім інших дій вступу в управління чи володіння спадщиною, також спільне проживання спадкоємця з померлим безпосередньо перед его смертю, що встановлювалося по його паспорту, де мав місце штамп про його прописку в одній квартирі чи одному будинку із спадкодавцем). 
       Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, зокрема, на 323/4000 часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 
       Спадкову справу №171/08 до майна померлого ОСОБА_7 відкрито 18 квітня 2008 року Другою одеською державною нотаріальною конторою. З заявою про прийняття спадщини ОСОБА_7 звернулась 18 квітня 2008 року дружина померлого ОСОБА_8 . Заява сина ОСОБА_5 про прийняття спадщини батька ОСОБА_7 у Спадковій справі №171/08 відсутня, так як спадкову справу відкрито вже після смерті ОСОБА_5 . Проте, в силу пункту 1 частини 1, частини 2 статті 549 ЦК України 1963 року (що був чинний на час відкриття 16 грудня 1999 року спадщини ОСОБА_7 ) ОСОБА_5 як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадщину батька прийняв. У Спадковій справі №171/08 свідоцтво про право на спадщину не видано (т.1 а.с.214-515, т.2 а.с.116-130).
Отже, після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на 323/4000 часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; спадкування підлягало здійсненню за законом; спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом згідно статті 529 ЦК України 1963 року (що був чинний на час відкриття спадщини) були дружина ОСОБА_8 та син ОСОБА_5 як спадкоємці, які в силу пункту 1 частини 1, частини 2 статті 549 ЦК України 1963 року (що був чинний на час відкриття спадщини) прийняли спадщину; частка кожного у спадщині була рівна 323/8000 часток квартири; свідоцтво про право на спадщину не видано. 
ОСОБА_5 склав заповіт щодо всього майна на користь ОСОБА_1 ; заповіт посвідчено 17 серпня 1998 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Садовою Т.В., зареєстровано в реєстрі за №1-2301 (т.1 а.с.8, 83, 83зв.).
ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований постійно з 01 червня 1983 року по день смерті за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.82, т.2 а.с.1-2).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 41 років (т.1 а.с.10, 79зв.). 
Правовідносини спадкування після смерті ОСОБА_5 регулюються Цивільним кодексом України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року та, відповідно, був чинним на час відкриття спадщини.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України).
Спадкування за законом здійснюється у разі: відсутності заповіту; повного або часткового визнання заповіту недійсним; неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом чи відмови від неї; усунення спадкоємця за заповітом від права на спадкування; охоплення заповітом лише частини спадщини. 
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України).
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). 
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, зокрема, на 969/8000 часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (323/4000 часток квартири належало в порядку приватизації згідно Свідоцтва про право на житло, виданого 12 березня 1998 року, та з урахуванням відчуження частки квартири по Договору дарування, посвідченого 29 жовтня 1998 року ОСОБА_13 ; 323/8000 часток квартири прийнято 16 грудня 1999 року у спадщину від батька ОСОБА_7 , проте не оформлено).
Спадкову справу №271/04 до майна померлого ОСОБА_5 відкрито 11 серпня 2004 року Другою одеською державною нотаріальною конторою. У Спадковій справі №271/04 з заявами про прийняття спадщини ОСОБА_5 звернулась 11 серпня 2004 року спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 та звернулась 03 вересня 2004 року спадкоємець за законом дружина померлого ОСОБА_2 . Матір померлого ОСОБА_8 заяву про прийняття спадщини сина ОСОБА_5 не подала, проте в силу частини 3 статті 1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадщину сина прийняла. У Спадковій справі №271/04 свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, що складається, зокрема, з частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , не видано (т.1 а.с.70-117, т.2 а.с.51-85).
Отже, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 969/8000 часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; у разі спадкування за заповітом спадкоємцем є ОСОБА_1 на, зокрема, 969/8000 часток вказаної квартири; у разі спадкування за законом спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом на, зокрема, 969/8000 часток вказаної квартири є дружина ОСОБА_2 та матір ОСОБА_8 (частка спадкоємця за законом у спадщині рівна 969/16000); свідоцтво про право на спадщину не видано.
ОСОБА_8 склала заповіт щодо усього майна на користь ОСОБА_3 ; заповіт посвідчено 12 грудня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №6684 (т.1 а.с.61-62, т.2 а.с.33-44).
ОСОБА_8 проживала та була зареєстрована постійно з 17 квітня 1962 року по день смерті за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.82, 227, т.2 а.с.1-2, 41).
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.58, т.2 а.с.34-35). 
Правовідносини спадкування після смерті ОСОБА_8 регулюються Цивільним кодексом України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року та, відповідно, був чинним на час відкриття спадщини.
Спадкування здійснюється за заповітом (ч.1 ст.1217 ЦК України).
Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, зокрема, на 969/8000 часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (323/4000 часток квартири належало в порядку приватизації згідно Свідоцтва про право на житло, виданого 12 березня 1998 року, та з урахуванням відчуження частки квартири по Договору дарування, посвідченого 29 жовтня 1998 року ОСОБА_13 ; 323/8000 часток квартири прийнято 16 грудня 1999 року у спадщину від чоловіка ОСОБА_7 , проте не оформлено). Крім того, у разі спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_5 , спадщину якого мати ОСОБА_8 прийняла в силу положень частини 3 статті 1268 ЦК України, до складу спадщини ОСОБА_8 також увійде 969/16000 часток квартири, що прийнято 30 травня 2004 року у спадщину від сина ОСОБА_5 , проте не оформлено). 
Спадкову справу №17/2020 до майна померлої ОСОБА_8 заведено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Р.Ю. 05 червня 2020 року. З заявою про прийняття спадщини звернулась спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 , 1952 року народження. Свідоцтво про право на спадщину у Спадковій справі №17/2020 не видано; постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії не прийнято (т.2 а.с.33-50).
ОСОБА_1 до суду з позовом у справі №522/8505/21, що наразі переглядається, звернулась до суду 17 травня 2021 року, тобто звернулась вже після смерті ОСОБА_8 ; позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються спадкування нею за заповітом після смерті ОСОБА_5 частки у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
Із Спадкової справи №271/04 до майна померлого ОСОБА_5 , відкритої 11 серпня 2004 року Другою одеською державною нотаріальною конторою, встановлено, що після смерті ОСОБА_5 спадщина відкрилась:
на частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;
на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;
на земельну ділянку площею 0,059 га, розташовану на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, садове товариство «Труд», ділянка № НОМЕР_1 , цільове призначення «ведення садівництва». 
ОСОБА_2 у судовому порядку оспорила набуття чоловіком ОСОБА_5 права власності за договором дарування на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та оспорила заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 (справа №2-13983).
ОСОБА_2 подала державному нотаріусу у Спадковій справі №271/04 заяву про те, що нею оспорено в судовому порядку заповіт спадкодавця. 
У справі №2-13983 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування, визнання права власності ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2004 року затверджено мирову угоду, за умовами якої: 
ОСОБА_2 не претендує на право спадкування квартири АДРЕСА_6 , що раніше належала ОСОБА_8 ; 
ОСОБА_1 визнає, що земельна ділянка № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 загальною площею 0,114 га та зведені на ній будівлі, насадження, розташована на території садового товариства «Труд» Нерубайської сільської ради Одеської області, є спільною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , на які ОСОБА_1 не претендує в порядку спадкування частки ОСОБА_5 ; 
ОСОБА_1 не претендує на право спадкування належної ОСОБА_5 частки квартири АДРЕСА_7 ; 
скасовано заходи забезпечення позову (т.1 а.с.13-14, 84). 
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2004 року у справі №2-13983 про затвердження мирової угоди між спадкоємцем за заповітом ОСОБА_14 та спадкоємцем за законом ОСОБА_2 надано у Спадкову справу №271/04 до майна померлого ОСОБА_5 , після чого:
у Спадковій справі №271/04 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою В.В. 21 березня 2005 року видано ОСОБА_1 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори 17 серпня 1998 року за реєстровим №1-2301, на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_6 , що належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі Договору дарування, посвідченого 22 квітня 1998 року державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г. за реєстровим №1-4596 (т.1 а.с.15, 85, 86зв., 88зв.);
у Спадковій справі №271/04 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою В.В. 20 травня 2005 року видано ОСОБА_15 Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, розташованої на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, садове товариство «Труд», ділянка № НОМЕР_1 , площею 0,059 га, а/з № НОМЕР_3 , цільове призначення «ведення садівництва».
У Спадковій справі №271/04 свідоцтво про право на спадщину на частку квартири АДРЕСА_7 державним нотаріусом не видавалось, наявною є переписка щодо витребування документів на це нерухоме майно.
Отже, ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2004 року у справі №2-13983 про затвердження мирової угоди між спадкоємцем за заповітом ОСОБА_14 та спадкоємцем за законом ОСОБА_2 набрала законної сили, в апеляційному (касаційному) порядку не оскаржувалась, була надана у Спадкову справу №271/04 до майна померлого ОСОБА_5 , після чого нотаріус видала ОСОБА_14 свідоцтво про право на спадщину за заповітом та видала ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що за мировою угодою не охоплювалось заповітом. 
У 2016 році ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, що було видано ОСОБА_15 у Спадковій справі №271/04 на земельну ділянку.
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17 травня 2017 року у справі №496/2009/16-ц (в апеляційному та касаційному порядку не оскаржено) позов ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою В.В. 20 травня 2005 року ОСОБА_15 Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, розташованої на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, садове товариство «Труд», ділянка № НОМЕР_1 , площею 0,059 га, а/з № НОМЕР_3 , цільове призначення «ведення садівництва» (т.1 а.с.113-114).
Інформація про те, що після набрання законної сили судовим рішенням у справі №496/2009/16-ц ОСОБА_1 у Спадковій справі №271/04 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку відсутня.
У 2016 році ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса щодо видачі їй як спадкоємцю за заповітом свідоцтва про право на спадщину на інше майно померлого ОСОБА_5 , зокрема, на частку квартири АДРЕСА_7 . 
У Спадковій справі №271/04 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою В.В. 15 липня 2016 року прийнято Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_7 до вирішення справи судом з посиланням на те, що у Спадковій справі №271/04 є ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2004 року про спадкування дружиною спадкодавця ОСОБА_2 частини квартири АДРЕСА_7 (т.1 а.с.19, 101).
ОСОБА_1 відмову нотаріуса оскаржила в судовому порядку.
У цивільній справі №522/14252/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного нотаріуса Другої одеської державної нотаріальної контори Маслової В.В. про зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину на частину квартири АДРЕСА_7 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 . Приморським районним судом м. Одеси від 07 липня 2017 року ухвалено рішення, залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 31 серпня 2018 року (в касаційному порядку не оскаржено), про відмову в задоволенні позову з підстав неправильно обраного способу захисту (т.1 а.с.24-26, 27-31, 107-111). 
Отже, наразі є таким, що має законну силу ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2004 року у справі №2-13983 про затвердження мирової угоди між спадкоємцем за заповітом ОСОБА_14 та спадкоємцем за законом ОСОБА_2 . 
Без перегляду в апеляційному (касаційному) порядку законності саме у справі №2-13983 ухвали суду про затвердження мирової угоди будь-які судження щодо незаконності цього судового рішення в межах інших судових справ, в тому числі й справи №522/8505/21, що наразі переглядається, безпідставні, оскільки суд має виходити з того, що ухвала суду про затвердження мирової угоди є судовим рішенням, що набрало законної сили.
Посилання ОСОБА_1 на те, що заповіт недійсним не визнаний, що від спадщини не відмовлялась самі по собі не надають підстав для визнання за нею в судовому порядку права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 на частку квартири АДРЕСА_7 . 
За змістом судового рішення у справі №2-13983 не йдеться про те, що заповіт недійсний, а йдеться про те, що спадкоємці дійшли між собою згоди про те, що частина спадщини не буде охоплена заповітом. Тому, допоки матиме законну силу ухвала суду про затвердження мирової угоди у справі №2-13983, то не може йтися про спадкування ОСОБА_1 за заповітом частки квартири АДРЕСА_7 .
Встановлення факту прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті батька ОСОБА_7 має вирішуватися за нормами ЦК України 1963 року, що був чинним на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту має значення лише за наявності підстав для спадкування майна, щодо якого встановлюється факт. За чинності ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2004 року у справі №2-13983 правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 як і про встановлення факту прийняття спадщини, так і про визнання права власності на майно в порядку спадкування відсутні. У позові ОСОБА_1 належить відмовити у повному обсязі.
       Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 .
       Спадкоємцями за законом майна померлого ОСОБА_5 є дружина ОСОБА_2 та мати ОСОБА_8 .
       За чинності ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2004 року у справі №2-12983 є такою, що не охоплена заповітом, спадщина ОСОБА_5 , що відкрилась, зокрема, на 969/8000 часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (323/4000 часток квартири належало в порядку приватизації згідно Свідоцтва про право на житло, виданого 12 березня 1998 року, та з урахуванням відчуження частки квартири по Договору дарування, посвідченого 29 жовтня 1998 року ОСОБА_13 ; 323/8000 часток квартири прийнято 16 грудня 1999 року у спадщину від батька ОСОБА_7 , проте не оформлено).
       У Спадковій справі №271/04 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 нотаріусом не прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_7 , з огляду на що позовні вимоги про визнання в судовому порядку права власності в порядку спадкування за законом на частку вказаної квартири є безпідставними (оформлення спадщини видачею свідоцтва про право на спадщину здійснює нотаріус; обставин, за яких закон допускає визнання права на спадщину в судовому порядку, наразі не встановлено). 
       Крім того, ОСОБА_2 позовні вимоги про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом пред`явила до спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 , при цьому не залучила до участі у справі в якості відповідача правонаступника спадкоємця за законом ОСОБА_8 , яка в силу частини 3 статті 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину сина ОСОБА_5 .
       У позові ОСОБА_2 належить відмовити.
       Щодо зустрічних вимог ОСОБА_3 
        ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом щодо майна померлої ОСОБА_8 .
        ОСОБА_3 не має ніякого відношення до спадкування після смерті ОСОБА_5 , з огляду на що позовні вимоги ОСОБА_3 не є зустрічними до позовних вимог ОСОБА_1 .
       У Спадковій справі №17/2020 до майна померлої ОСОБА_8 нотаріусом не прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_7 , з огляду на що позовні вимоги про визнання в судовому порядку права власності в порядку спадкування за заповітом на частку вказаної квартири є безпідставними (оформлення спадщини видачею свідоцтва про право на спадщину здійснює нотаріус; обставин, за яких закон допускає визнання права на спадщину в судовому порядку, наразі не встановлено).        
       У позові ОСОБА_3 належить відмовити.
Справа в провадженні суду першої інстанції з травня 2021 року, суду апеляційної інстанції з липня 2022 року, призначалась до розгляду на 30 березня 2023 року, 02 листопада 2023 року, 01 лютого 2024 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток/повідомлень дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток/повідомлень розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомленням «Судова повістка…» На 01 лютого 2024 року учасники справи повідомлені завчасно, підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено. 
Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 01 лютого 2024 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 травня 2022 року – скасувати. 
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування, зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування, зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 29 березня 2024 року. 

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева 

Є.С.Сєвєрова