ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 лютого 2024 року           справа №200/3015/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гаврищук Т. Г. ,  Блохіна А.А. , розглянувши в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 р.  у справі  № 200/3015/23 (головуючий І інстанції Смагар С.В.)   за позовом    ОСОБА_1   до   Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  про   визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-  
                                                           ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1  (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач, ГУПФУ), в якому просив:  визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у призначені пенсії ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” згідно поданої заяви від 29.11.2021 року; встановити, що в період з 23.03.2000 року до 30.07.2004 року ОСОБА_1 виконував роботу за провідною професією, передбаченою ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а саме працював повний робочий день за професією: горновий доменної печі, у виробництві “Чорна металургія” “Доменне виробництво” у Відкритому акціонерному товаристві “Макіївський металургійний комбінат”; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, юридична адреса: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 8) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 29.11.2021 року та призначити останньому пенсію на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 29.11.2021 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, а саме судом:
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна,3, ЄДРПОУ 13486010) від 28.10.2022 року  № 057150010605 про відмову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна,3, ЄДРПОУ 13486010) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 29 листопада 2021 року  про призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період роботи з 23.03.2000 року до 30.07.2004 року за провідною професією - горновий доменної печі з повним робочим днем у Відкритому акціонерному товаристві “Макіївський металургійний комбінат”, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовив.  
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна,3, ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1000 (одна тисяча сімдесят три) гривень 00 копійок.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено зокрема, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі № 200/18805/21, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.11.2021 про призначення пенсії на пільгових умовах згідно частиною 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період роботи з 23.03.2000 року до 30.07.2004 року у Відкритому акціонерному товаристві “Макіївський металургійний комбінат”.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2022 у справі №200/18805/21 виконано Головним управлінням у повному обсязі в межах функціональних повноважень та нормативно-правового поля, а саме: на виконання рішення суду повторно розглянуто заяву про призначення пенсії незалежно від віку згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058; до пільгового стажу за Списком № 1 відповідно до частини 2 статті 114 Закону № 1058 зараховано період роботи Позивача з 23.03.2000 по 30.07.2004 у Відкритому акціонерному товаристві “Макіївський металургійний комбінат”, що становить 4 роки 4 місяці 9 днів. Попередньо за матеріалами електронної пенсійної справи до пільгового стажу за частиною 3 статті 114 Закону № 1058 (за провідними професіями) зараховано наступні періоди роботи: з 09.08.2004 по 09.10.2013, з 07.05.2015 по 10.11.2021, що становить 15 років 8 місяців 5 днів.
28.10.2022 року Головним управлінням прийнято рішення № 057150010605 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи: не менше 20 років на провідних професіях.
Пунктом 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 передбачено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Скаржник зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема, щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Таким чином, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Така  правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.07.2019 у справі № 336/3067/17.
З метою підтвердження пільгового стажу роботи позивачем надано уточнюючу довідку про наявність трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, від 16.10.2020 року № 747, видану ЗАТ “Внешнеторгсервіс” філіал № 3 «Макіївський металургійний завод», місцезнаходженням якого є: « АДРЕСА_3 ».
Згідно додатку № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р “Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення” (зі змінами, внесеними розпорядженням Кабінету Міністрів України №428-р від 05.05.2015 року,) м Макіївка входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
З огляду на наведене, Головне управління як орган державної влади, відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, не мало законних підстав для врахування уточнюючої довідки від 16.10.2020 року № 747, наданої ОСОБА_1 .
До пільгового стажу роботи позивача відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058 не враховано період роботи з 23.03.2000 по 30.07.2004 у Відкритому акціонерному товаристві “Макіївський металургійний комбінат”, оскільки трудова книжка ОСОБА_1 не містить всієї необхідної інформації для визначення права на зарахування вказаного періоду роботи на провідних професіях, а саме: відомості про характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, відпустки без збереження заробітної плати, а уточнююча довідка, видана за формою, встановленою додатком № 5 до Постанови 637, видана на підконтрольній українській владі території, - відсутня.
Таким чином, даних трудової книжки у даному випадку недостатньо, оскільки пільгова пенсія призначається працівникам за умови їх зайнятості на відповідних роботах повний робочий день, що необхідно встановити.
Відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи пільговий стаж роботи ОСОБА_1 згідно за провідними професіями становить 15 років 8 місяців 5 днів, що є не достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058.
Так, підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію на пільгових умовах. Таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у разі відсутності в ній необхідних записів, подання уточнюючої довідки є обов`язковим. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2019 у справі № 337/1297/17.
У зв`язку з відсутністю у позивача необхідного спеціального стажу роботи, Головним управлінням правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 28.10.2022 № 057150010605.
Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.
В обґрунтування зазначено зокрема, що судом першої інстанції надана правова оцінка, а саме, що згідно положень ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058-IV горнові є працівниками провідних професій. Оскільки позивач у спірний період виконував роботи у доменному цеху за професією горновий доменної печі, зазначений період з 23.03.2000 року по 30.07.2004 року має бути зарахований до пільгового стажу за провідними професіями.
Так, пенсійним фондом не було зараховано до пільгового стажу період роботи на посаді горнового доменної печі з 23.03.2000 року до 30.07.2004 року у Відкритому акціонерному товаристві «Макіївський металургійний комбінат».
Рішенням суду від 23 травня 2022 року у справі № 200/18805/21 встановлено, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 містяться наступні записи щодо спірного періоду праці: з 23.03.2000 року (розпорядження №54 від 23.03.2000) позивач прийнятий у доменний цех горновим доменної печі 5 розряду ВАТ «Макіївський металургійний комбінат», з 01.04.2002 року (розпорядження № 333 від 01.04.2002 року)переведений горновим доменної печі 6 розряду доменного цеху, 30.07.2004 року (розпорядження від 30.07.2004 року №143) звільнений за власним бажанням, ст.38 КЗпП України. Суд зазначив, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу
Пільговий характер роботи підтверджено довідкою про наявність трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, виданою ЗАТ «Внешнеторгсервіс» філіал №3 «Макіївський металургійний завод» від 16.10.2020 року №747. 
При цьому, у довідці зазначено, позивач працював повний робочий день на ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» за період з 23.03.2000 по 30.07.2004 та виконував роботи у доменному цеху за професією: горновий доменної печі, яка передбачена списком №1, розділу III, підрозділу 1 код КП 3.1а.
Виписками з наказів ВАТ «Макіївський металургійний комбінат» від 27 вересня 1995 року ОБ № 411 та від 16 листопада 2001 року ОБ №534 про атестації робочих місць підтверджується право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1.
Вказана довідка №747 від 16.10.2020 року, видана підприємством, яке розташовано на непідконтрольній українські владі території. При цьому, позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємство здійснювало господарську діяльність, перебувало під контролем української влади, і таке підприємство було утворено відповідно до законодавства України.
Остаточно суд врахував, що відомості вказані в наданих позивачем довідці, наказах про проведення атестації та трудовій книжці позивача є достатніми для зарахування спірного періоду до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Листом Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01 травня 2023 року № 7623-6682/Б-02/8-0500/23 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2022 по справі №200/18805/21 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 року у справі №200/18805/21 Головним управлінням повторно розглянуто заяву від 29.11.2021 року про призначення пільгової пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV та зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-IV період роботи з 23.03.2000 року до 30.07.2004 року у Відкритому акціонерному товаристві «Макіївський металургійний комбінат», що становить 4 роки 4 місяці 9 днів. Зазначеним рішенням суду не зобов`язано враховувати даний період роботи як роботу за провідними професіями.
Таким чином відповідач повторно відмовив ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії, оскільки в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2022 по справі №200/18805/21 не було зазначено, що горновий доменної печі, належить до провідних професій, у зв`язку з чим позивач був вимушений звертатись повторно до суду.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, встановив наступне.
29 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії відповідно до вимог п. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.11.2021 № 057150010605 відмовлено у призначенні пенсії. 
Рішення мотивоване тим, що страховий стаж заявника складає 25 років 10 місяців 27 днів, пільговий стаж складає 15 років 08 місяців 06 днів, за кожний повний рік роботи на провідних посадах додатково зараховано 3 місяці згідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 за 15 років додатково зараховано 03 роки 09 місяців.   
Відповідачем не було зараховано до пільгового стажу період роботи на посаді горнового доменної печі з 23.03.2000 до 30.07.2004 у Відкритому акціонерному товаристві “Макіївський металургійний комбінат”.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від у від 23 травня 2022 року у справі № 200/18805/21, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.11.2021 № 057150010605 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.11.2021 про призначення пенсії на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду роботи з 23.03.2000 до 30.07.2004 у Відкритому акціонерному товаристві “Макіївський металургійний комбінат”.
28.10.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 057150010605 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи не менше 20 років на провідних професіях. 
У зазначеному рішенні вказано, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2022 по справі №200/18805/21 повторно розглянуто заяву про призначення пенсії незалежно від віку згідно частини 3 статті 114 Закону України №1058 від 29.11.2021 та зараховано до пільгового стажу за Списком №1 відповідно частини 2 статті 114 Закону України №1058 період роботи з 23.03.2000 по 30.07.2004 у Відкритому акціонерному товаристві “Макіївський металургійний комбінат”, що становить 4 роки 4 місяці 9 днів. Попередньо за матеріалами електронної пенсійної справи до пільгового стажу за частиною 3 статті 114 Закону України №1058 (за провідними професіями) враховано наступні періоди роботи: з 09.08.2004 по 09.10.2013, з 07.05.2015 по 10.11.2021, що становить 15 років 8 місяців 5 днів. За результатами розгляду заяви від 29.11.2021 на зобов`язання згідно рішення суду від 23.05.2022 по справі №200/18805/21 прийнято рішення відмовити гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи не менше 20 років на провідних професіях. Особа набуде право на пенсію у разі набуття 20 років пільгового стажу за нормами частини 3 статті 114 Закону 1058, або у 50 років.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 01 травня 2023 року № 7623-6682/Б-02/8-0500/23 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2022 по справі №200/18805/21 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 року у справі №200/18805/21 Головним управлінням повторно розглянуто заяву від 29.11.2021 року про призначення пільгової пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-IV та зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-IV період роботи з 23.03.2000 року до 30.07.2004 року у Відкритому акціонерному товаристві “Макіївський металургійний комбінат”, що становить 4 роки 4 місяці 9 днів. Зазначеним рішенням суду не зобов`язано враховувати даний період роботи як роботу за провідними професіями. Попередньо за матеріалами електронної пенсійної справи до пільгового стажу за частиною 3 статті 114 Закону України №1058 (за провідними професіями) враховано наступні періоди роботи: з 09.08.2004 по 09.10.2013, з 07.05.2015 по 10.11.2021, що становить 15 років 8 місяців 5 днів. За результатами розгляду заяви від 29.11.2021 на зобов`язання згідно рішення суду від 23.05.2022 по справі №200/18805/21 Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 057150010605 від 28.10.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи не менше 20 років на провідних професіях.
Дії відповідача були оскаржені позивачем до вищої інстанції, а саме до Пенсійного фонду України. 
Листом від 05 червня 2023 року № 21798-20954/Б-03/8-2800/23 Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України повідомив позивача, що відповідь щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2022 по справі №200/18805/21 надавалася, нові підстави для перегляду звернення відсутні.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно  із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено  право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частина 3 статті 4 Закону №  1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV (в редакції на час звернення з заявою про переведення на пенсію по інвалідності) передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
За частиною 1 статті 14 Закону № 1788-XII, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
Постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1994 року №202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.
Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV -  не менше 20 років.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі – Порядок № 637).
Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що У   тих   випадках,   коли  в  трудовій  книжці  відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових  умовах  або за вислугу  років,  установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження   спеціального   трудового   стажу   приймаються уточнюючі   довідки   підприємств,  установ,  організацій  або  їх правонаступників  (додаток  N  5)
У довідці має бути вказано:  періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу;  професія або посада;  характер виконуваної роботи; розділ,  підрозділ,  пункт,  найменування  списків  або їх номери, куди  включається  цей  період  роботи; первинні документи за час   виконання  роботи,  на  підставі  яких  видана  зазначена довідка. 
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, зазначеним Порядком передбачено у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою. 
Професії (посади) позивача, за якими він працював у спірні періоди, відносяться до відповідного Списку чинного на період його роботи. 
Суд зазначає, що за статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV, горнові віднесено до провідних професій, які надають право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за умови, що особи були зайняті на таких роботах 20 років.
Матеріали справи свідчать, що відповідний період роботи на посаді горнового доменної печі з 23.03.2000 до 30.07.2004 підтверджується записами в трудовій книжці.
Отже, трудова книжка позивача містить записи про роботу позивача на посаді підручного сталевара конвертерного цеха більше 20 років.
Також, пільговий характер роботи підтверджено довідкою про наявність трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, виданою ЗАТ “Внешнеторгсервіс” філіал №3 “Макіївський металургійний завод” від 16.10.2020 року №747. При цьому, у довідці зазначено, позивач працював повний робочий день на ВАТ “Макіївський металургійний комбінат” за період з 23.03.2000 по 30.07.2004 та виконував роботи у доменному цеху за професією: горновий доменної печі, яка передбачена списком №1, розділу III, підрозділу 1 код КП 3.1а. Виписками з наказів ВАТ “Макіївський металургійний комбінат”   від 27 вересня 1995 року ОБ №411 та від 16 листопада 2001 року ОБ №534 про   атестації робочих місць підтверджується право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року по справі № 200/18805/21 було встановлено, що пільговий характер роботи підтверджено довідкою про наявність трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, виданою ЗАТ “Внешнеторгсервіс” філіал №3 “Макіївський металургійний завод” від 16.10.2020 року №747. При цьому, у довідці зазначено, позивач працював повний робочий день на ВАТ “Макіївський металургійний комбінат” за період з 23.03.2000 по 30.07.2004 та виконував роботи у доменному цеху за професією: горновий доменної печі, яка передбачена списком №1, розділу III, підрозділу 1 код КП 3.1а.
Отже, вказаним судовим рішенням підтверджено, що зазначена довідка є доказом який повинен враховувати відповідач під час зарахування спірного періоду роботи до пільгового стажу.
Також суд зазначає, що Україною, відповідно до  Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII  та  постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.
Довідка видана установами розташованими в населених пунктах, визначених Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 № 1085-р “Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення”.
Положеннями Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 “Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення  соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей” передбачено, що будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі вважаються недійсними і не можуть прийматися до розгляду.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII) тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;
Згідно з частинами 1 та 2 статті 4 Закону № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.
На підставі частини 1 статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Згідно із статтею 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.
Згідно із частинами 1 - 3 статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Суд зазначає, що позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через те, що територія де розташована підприємство на якому він працював, визнано тимчасово окупованими територіям.
Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".
При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі “Ковач проти України” від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі “Мельниченко проти України” від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі “Чуйкіна проти України” від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі “Швидка проти України” від 30 жовтня 2014 року тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані  Конституцією України  та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав. 
Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.
Як вбачається зі змісту довідки, остання видана на підставі первинних документів. 
Підстав вважати наведені відомості недостовірними, відповідачем не наведено, а відомості вказані в ній, відповідачем жодним чином не спростовується. 
Тобто, суд у сукупності з відомостями зазначеними у трудовій книжці позивача, вважає доведеним період роботи позивача. 
При цьому, за вимогами чинного законодавства, неможливість проведення перевірки відповідачем, не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу та призначені пенсії. 
Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 12 квітня 2021 року у справі №219/4550/17, від 26 березня 2021 року у справі № 414/1221/17, від 10 вересня 2020 року у справі № 221/6434/16-а, від 28 серпня 2020 року у справі № 263/7235/17.
Зокрема Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2021 року у справі №219/4550/17 зазначив, що посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.
Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо врахування при призначенні та обчисленні пенсії довідок, виданих підприємствами, які знаходяться на непідконтрольній українській владі території, яка полягає в тому, що неможливість провести управлінням Пенсійного фонду перевірку відповідності запису довідки первинним документам через проведення АТО, не може покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідка видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості (справи №583/392/17, №234/3038/17, №360/1628/17).
Таки чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі – Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують  роботу позивача.
Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.
Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).
Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46  Конституції України  кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено зарахуванні спірного періоду роботи позивача з 23.03.2000 року до 30.07.2004 року за провідною професією - горновий доменної печі з повним робочим днем у Відкритому акціонерному товаристві “Макіївський металургійний комбінат” до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058, та відповідно неправомірно відмовлено у призначені пенсії на підставі ч.3 ст.114 Закону № 1058, 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
                                                                ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 р.  у справі  № 200/3015/23 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2023 р.  у справі  № 200/3015/23   - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 14 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач                                                                                Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                   А.А. Блохін

                                                                                                            Т.Г. Гаврищук