ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 листопада 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/8558/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Білак С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року в адміністративній справі № 160/8558/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:
- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача-2 від 05.10.2021 року №    912140824309 про відмову їй у перерахунку пенсії згідно    з Законом України «Про прокуратуру»;
- зобов`язати відповідача-1 з 13.12.2019 року здійснити перерахунок та виплату їй пенсії за вислугу років відповідно до    статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ    на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 19.02.2019 року № 18-1вих19, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
Також просила суд про розподіл судових витрат за сплачений судовий збір та витрат на професійну правничу (правову) допомогу.
В обґрунтування позову зазначив, що є пенсіонером, якій призначена пенсія відповідно до Закону України    Про прокуратуру. Прокуратурою Дніпропетровської області видано довідку від 19.02.2019 року № 18-1вих19 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії. За зверненням до відповідача про перерахунок пенсії на підставі отриманої довідки та    рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №    7-(ІІ)/2019 відповідачем було відмовлено. Вказує, що Конституційний Суд України 13.12.2019 року за результатами розгляду справи №    3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення №    7-р(II)/2019 та визнав таким, що не відповідає    Конституції України    (є неконституційним), положення частини двадцятої    статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII    зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини двадцятої    статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII    зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня    ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Також позивачем вказано, що    постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанови Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури»    підвищено зарплати діючим працівникам прокуратури в розумінні чинної редакції статті 86 чинного    Закону України «Про прокуратуру», а тому він має безумовне право на перерахунок пенсії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.10.2021 року № 912140824309 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 13.12.2019 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , відповідно до    статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №    1697-VII, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 19.02.2019 року № 18-1вих19 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів понесені витрати з оплати судового збору пропорційно по 496,20 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем-1 подано апеляційну скаргу, в якій останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування скарги посилається на те, що оскільки чинним Законом № 1697-VІІ передбачені інші розміри заробітної плати (грошового забезпечення) та розмір відсотків від неї для нарахування пенсії, що свідчить про відсутність правових підстав для обрахунку розміру пенсії за вислугу років одночасно зі складовими, які передбачені для різних формул обрахунку розміру заробітної плати за Законом № 1697-VІІ, а розміру відсотку – за Законом № 1789- ХІІ. Вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, оскільки рішення від 05.10.2021 року №    912140824309 про відмову позивачу у перерахунку пенсії згідно    з Законом України «Про прокуратуру», яке стало предметом судового розгляду, прийнято відповідачем-2, а відповідач-1 у прийнятті зазначеного рішення участі не приймав.
Рішення суду першої інстанції в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 є пенсіонером, якій з 18.09.2017 року призначена пенсія відповідно до статті 86 Закону України    Про прокуратуру    (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), у розмірі 60 відсотків від суми місячної заробітної плати.
19.02.2019 року Прокуратурою Дніпропетровської області позивачу видано довідку № 18-1вих.19, якою вказано, що остання працює у прокуратурі Дніпропетровської області на посаді першого заступника Нікопольської місцевої прокуратури. Заробітна плата станом на 19.02.2019 року згідно з постановою КМУ від 31.05.2012 року № 505, постановою КМУ від 30.08.2017 року № 657 складає основний оклад 7760,00 грн., класний чин 2200,00 грн., вислуга років 30% - 2328,00 грн.
Дані довідки Прокуратури Дніпропетровської області від 18.09.2017 року № 18-37вих.17 в частині розміру заробітної плати ОСОБА_1 є аналогічними довіці від 19.02.2019 року № 18-1вих.19, а саме: основний оклад 7760,00 грн., класний чин 2200,00 грн., вислуга років 30% - 2328,00 грн.
20.02.2019 року позивач звернулась до відповідача-1 з заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки.
Листом від 27.02.2019 року № 406/03-18 «Про поновлення виплати пенсії» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлено позивача, що виплату пенсії поновлено з 19.02.2019 року, при цьому розмір пенсії обчислено згідно з довідкою про заробітну плату, виданою прокуратурою Дніпропетровської області 18.09.2017 року № 18-37. Відповідно до пункту 8 розділу її «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ, норми статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ щодо пенсійного забезпечення діють до дня внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначеною статтею передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На сьогоднішній день такий порядок не затверджено. Отже, провести перерахунок пенсії відповідно до довідок, виданих прокуратурою Дніпропетровської області 19.02.2019 року №18-1, немає підстав.
05.10.2021 року рішенням відповідача-2 № 912140824309 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії згідно    з Законом України «Про прокуратуру». Вказано, що до заяви не надано жодного документу для проведення перерахунку пенсії.
Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції виходив з того, що постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 657    є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування. Таке рішення уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам». Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до    статті 86 Закону № 1697-VII    на підставі довідки Прокуратури Дніпропетровської області від 19.02.2019 року № 18-1вих.19 про розмір заробітної плати. При цьому, довідка Прокуратури Дніпропетровської області від 19.02.2019 року № 18-1вих.19 про розмір заробітної плати наявна в матеріалах пенсійної справи позивача. Отже, доводи відповідача-2, наведені в рішенні від 05.10.2021 року № 912140824309 про результати розгляду заяви позивача щодо ненадання до заяви жодного документу для проведення перерахунку пенсії не відповідають дійсності. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог. Крім того, суд дійшов висновку, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів отримання витрат на правничу допомогу адвоката у справі № 160/8558/22 в сумі 5000 грн., у зв`язку з чим клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частиною 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
14 вересня 2020 року Верховним Судом розглянуто зразкову справу № 560/2120/20 (Пз/9901/9/20) та прийнято відповідну постанову, яка набрала законної сили 20 січня 2021 року після її перегляду в апеляційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 560/2120/20 (Пз/9901/9/20), винесеній за результатами розгляду зразкової справи визначено ознаки типової справи, а саме:
а) позивач – особа, яка отримує пенсію, призначену відповідно до    Закону № 1789-ХІІ    або    Закону № 1697-VII;
б) відповідач – територіальні органи Пенсійного фонду України;
в) предмет спору – вимога зобов`язати відповідача перерахувати пенсію відповідно до    статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ    або    статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII;
г) звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії після 13.12.2019 року.
Висновки Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами перерахувати пенсію відповідно до    статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ    або    статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII    після    ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 року № 7-р(II)/2019.
Суд апеляційної інстанції вважає, що передана на розгляд колегії суддів справа підпадає під ознаки типової справи, визначені у постанові Верховного Суду.
Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
За таких обставин суд апеляційної інстанції при вирішенні даної справи застосовує правові висновки Верховного Суду, викладені у зразковій справі № 560/2120/20 (Пз/9901/9/20), які полягають у такому.
До 15 липня 2015 року особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися    статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ.
Відповідно до частини першої цієї    статті Закону № 1789-ХІІ    прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі    80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Згідно з частиною дванадцятою вказаної статті    Закону № 1789-ХІІ    обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята    статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).
До    статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ    вносилися зміни    Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»    (далі - Закон № 3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1    Закону    1789-ХІІ з 1 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
14 жовтня 2014    року ухвалено Закон № 1697-VІІ.
У первинній редакції частина двадцята    статті 86 Закону № 1697-VІІ    мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Отже, первинна редакція частини двадцятої    статті 86 Закону № 1697-VІІ    та частина сімнадцята (з 1 жовтня 2011 року – вісімнадцята)    статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ    містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону № 1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у тому числі й стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15 липня 2015 року втратив чинність    Закон № 1789-XII    (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).
1 січня 2015 року набрав чинності    Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»    (далі – Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту    статті 50-1 Закону №    1789-ХІІ    (діяла до 15 липня 2015 року) та частину двадцяту    статті 86 Закону № 1697-VІІ    (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Прийняття зазначеного    Закону, як убачається з пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей держави дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.
Таким чином, починаючи з 1 січня 2015 року в Україні жоден    закон    не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі    Закону України «Про прокуратуру».
Законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 1 січня 2015 року делегував Кабінету Міністрів України.
Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Така бездіяльність Кабінету Міністрів України призвела до численних судових спорів між пенсіонерами, які отримують пенсію відповідно до    Закону України «Про прокуратуру»    та ПФУ.
13 грудня 2019 року Конституційний Суд України ухвалив Рішення № 7-р(II)/2019, яким:
- визнав таким, що не відповідає    Конституції України    (є неконституційним), положення частини двадцятої    статті 86 Закону № 1697-VII    зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;
- положення частини двадцятої    статті 86 Закону № 1697-VII    зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
До того ж Конституційний Суд України установив такий порядок виконання цього Рішення:
- частина двадцята    статті 86 Закону № 1697-VII    зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина двадцята    статті 86 Закону № 1697-VII    підлягає застосуванню в первинній редакції:
« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Відповідно до частини другої    статті 152 Конституції України    закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Зазначене Рішення КСУ стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до    Закону України «Про прокуратуру», за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів ПФУ із заявами про перерахунок пенсії.
Проте пенсійний орган відмовляє заявникам у задоволенні заяв про перерахунок пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.
Тобто фактично пенсійний орган погоджується з наявністю у заявників права на перерахунок пенсії, проте зазначає про відсутність нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.
Ураховуючи наведене, Верховний Суд не погодився з доводами відповідача, що Постанова № 657 не є належним нормативно-правовим актом для визначення заробітної плати працівників прокуратури, систему якої оновлено з 25 вересня 2019 року, а відтак не є підставою для перерахунку пенсії з 13 грудня 2019 року.
Так, пенсійний орган, відмовляючи в перерахунку пенсії прокурорам, серед іншого, посилається на положення    постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №    1155 «Про умови оплати праці прокурорів», за змістом пункту 7 якої зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією    постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно з    Законом України «Про прокуратуру».
Натомість заявники просять здійснити перерахунок їхніх пенсії з урахуванням норм Постанови № 657, яка не містить жодних обмежень.
Доводи ГУ ПФУ про те, що після набрання чинності Рішенням КСУ № 7-р(ІІ)/2019, тобто після 13 грудня 2019 року, нормативно-правового акта про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не ухвалено, а тому немає підстав для перерахунку пенсії, є помилковими та не доводять правомірності його дій, оскільки чинна з 13 грудня 2019 року норма частини двадцятої    статті 86 Закону № 1697-VII    визначає умовою перерахунку пенсії за вислугу років підвищення заробітної плати прокурорським працівникам. Адже грошове забезпечення працівників прокуратури істотно збільшилося ще в жовтні 2017 року, проте перерахунок пенсії позивачу після такого підвищення не здійснювався.
Протягом усього періоду дії норми    статті 86 Закону № 1697-VІІ, яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, позивач мав право на перерахунок пенсії, проте був позбавлений можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.
Така бездіяльність уряду була предметом розгляду в судах.
Верховний Суд в постанові від 24 квітня 2019 року (справа № 826/8546/18) звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких    Законом № 1697-VІІ    покладено саме на уряд.
Суди у зазначеній справі визнали протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено частиною двадцятою    статті 86 Закону № 1697-VІІ, та зобов`язали Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та ухвалити рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Проте рішення суду Кабінетом Міністрів України виконано не було.
Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами ПФУ перерахунку зазначених пенсій, у тому числі й пенсії позивача.
Реалізація його права була забезпечена саме Рішенням КСУ № 7-р(ІІ)/2019.
У зв`язку з цим твердження відповідача, що для реалізації пенсіонерам права на перерахунок пенсії, визначеного    статтею 86 Закону № 1697-VІІ    (у редакції, чинній з 13 грудня 2019 року), обов`язковою умовою є прийняття урядом нової    постанови    про підвищення заробітної плати працівникам прокуратури, є хибним з огляду на те, що на момент прийняття Конституційним Судом України зазначеного Рішення вже існувала суттєва різниця в оплаті праці чинних працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів. Така нерівність має усуватись ПФУ шляхом беззастережного (відносно дати ухвалення рішення про збільшення заробітку діючих працівників прокуратури) задоволення заяв пенсіонерів про перерахунок пенсії, поданих після 13 грудня 2019 року
Крім того, Постанова № 657 є чинною, а тому немає підстав для її незастосування. Таке рішення уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати працівників прокуратури».
Таким чином, позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до    статті 86 Закону № 1697-VII    на підставі довідки Прокуратури Дніпропетровської області від 19.02.2019 року № 18-1вих19.
Також Верховний Суд дійшов висновку, що здійснення перерахунку пенсії позивача повинно здійснювати з 13 грудня 2019 року з огляду на таке.
Первинна редакція частини двадцятої    статті 86 Закону № 1697    до 13 грудня 2019 року (дата ухвалення Рішення КСУ № 7-р(ІІ)/2019) не набирала чинності та не застосовувалася, оскільки    Законом № 76-VIII    цю первинну редакцію з 1 січня 2015 року було викладено в новій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України», - тобто ці зміни було внесені в текст    статті 86 Закону № 1697-VІІ    ще до дати набрання нею чинності (15 липня 2015 року).
Тому частина двадцята    статті 86 Закону № 1697    (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі Рішення КСУ № 7-р(ІІ)/2019 набрала чинності 13 грудня 2019 року та підлягає застосуванню починаючи з цієї дати. Отже, після тривалої перерви (1 січня 2015 року - 12 грудня 2019 року) в Україні з`явилася/набрала чинності норма    закону, що визначає умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі    Закону України «Про прокуратуру».
Вирішуючи питання щодо порядку перерахунку пенсії за вислугу років колишнього працівника прокуратури, суд враховує, що:
- перерахунок пенсії проводиться за заявою особи, до якої додаються необхідні документи на підтвердження умов, що зумовлюють перерахунок пенсії;
- відповідно до частини двадцятої    статті 86 Закону № 1697-VII    перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Частина двадцята    статті 86 Закону № 1697-VII, як вже зазначено вище, набрала чинності з 13 грудня 2019 року, а відтак Верховний Суд зазначив, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 13 грудня 2019 року.
Отже, з 13 грудня 2019 року особи, яким пенсії призначені відповідно до    Закону №    1789-ХІІ    або    Закону № 1697-VII, мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури (зокрема, на підставі Постанови №    657); такі пенсії перераховуються з 13 грудня 2019 року.
Враховуючи рішення Верховного Суду у зразковій справі № 560/2120/20 (Пз/9901/9/20), апеляційний суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.
Стосовно незгоди апелянта з рішенням суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Так, згідно з частиною першою    статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього    Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду    з    даним позовом позивачем сплачено    судовий збір    в розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 15.06.2022 року № 0.0.2576980350.1.
З огляду на те, що позов задоволено судом першої інстанції з вимогами звернутими до двох відповідачів, колегія суддів вважає, що вказані вище доводи апелянта не відповідають нормам встановленим КАС України.
Отже, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про те, що сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у рівних частинах за рахунок бюджетних асигнувань. 
Щодо строків звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає    КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Положеннями ч. 1 та ч. 2    ст. 122 КАС України    передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, особа може звернутися до адміністративного суду з позовом протягом шести місяців з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, якщо інший строк звернення до суду не встановлено законом.
Відповідно до ч. 4    ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначено Законом № 1058-IV (зокрема, статті 44, 45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (надалі - Порядок № 22-1).
Так, відповідно до статей 42, 44, 45 Закону № 1058-IV призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється територіальним органом ПФУ за заявою особи, яка має право на призначення, перерахунок, перехід з одного виду пенсії на інший чи поновлення відповідної пенсії.
Зокрема згідно з ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених    частиною першою    статті 35,    частиною другою    статті 38,    частиною третьою    статті 42    і    частиною п`ятою    статті 48    цього Закону, провадиться в такі строки:
- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Пунктом 4.1 Порядку № 22-1 встановлено, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (пункт 4.9 вказаного Порядку № 22-1).
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі №    510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №340/1019/19).
Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
При цьому, суд звертає увагу, що у постанові від 31.03.2021 року по справі №    240/12017/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступив від попередніх висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 року у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 року у справі № 640/14865/16-а (щодо легалізації триваючого правопорушення у випадку залишення позовної заяви без розгляду), від 25.02.2021 року у справі № 822/1928/18 (щодо початку перебігу строку звернення після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду).
Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
Як зазначалось вище, рішення КСУ від 13.12.2019 року № 7-р(II)/2019 стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до    Закону України «Про прокуратуру», за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів ПФУ із заявами про перерахунок пенсії.
Проте пенсійний орган відмовляв заявникам у задоволенні заяв про перерахунок пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.
Так, з метою вирішення спірного питання щодо порядку перерахунку пенсії за вислугу років колишнього працівника прокуратури, 14 вересня 2020 року Верховним Судом розглянуто зразкову справу № 560/2120/20 (Пз/9901/9/20) та прийнято відповідну постанову, яка набрала законної сили 20 січня 2021 року після її перегляду в апеляційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.
З матеріалів справи встановлено, що позивач 27.09.2021 року через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась з заявою до пенсійного органу про перерахунок пенсії за вислугу років.
За результатами розгляду вказаної вище заяви відповідачем прийнято рішення від 05.10.2021 року № 912140824309 про відмову у перерахунку пенсії.
31.05.2022 року позивач отримала від пенсійного органу відповідь від 30.05.2022 року № 15821-12259/Ш-01/8-0400/22 зі спірним рішенням та роз`ясненням про підстави його прийняття.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач 15.06.2022 року звернулась з цим позовом до суду.
Враховуючи те, що відповідачем протиправно при перерахунку пенсії позивача зменшено її відсотковий розмір від відповідних сум грошового забезпечення, і пенсійним органом не вчинено дій щодо перерахунку такого розміру пенсії, а також протиправно не проведено у розмірах, встановлених законодавством перерахунок пенсії позивача (тобто, судами встановлено факт неправильного здійснення нарахування пенсії позивача пенсійним органом та протиправність дій пенсійного органу під час здійснення ним пенсійних виплат), колегія суддів вважає, що право позивача на перерахунок пенсії має проводитись та обраховуватись у строки передбачені ч. 4 ст. 45 Закону № 1058-IV, а саме з 01.09.2021 року.
При цьому, колегія суддів враховує, що позовні вимоги про перерахунок та виплату пенсії позивача за вислугу років відповідно до    статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ    на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 19.02.2019 року №    18-1вих19, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії за період 13.12.2019 року по 31.08.2021 року підлягають залишенню без розгляду. 
З огляду на вказане вище, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення строку, з якого відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії, було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до    ст. 317 КАС України    є підставою для зміни рішення у відповідній частині.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п. 3 ч. 6    ст.12 КАС України    дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5    ст. 328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст.    311,    315,    317,    321,    322,    327,    328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – задовольнити частково.
Змінити абзац третій рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року в адміністративній справі № 160/8558/22, виклавши його в наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.09.2021 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , відповідно до   статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №  1697-VII, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 19.02.2019 року № 18-1вих19 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії"
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року в адміністративній справі № 160/8558/22 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених    ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко