УХВАЛА

 
08 січня 2024 року
м. Київ
справа № 991/9821/23
провадження № 51-54 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши касаційну скаргу, яка іменована скаргою, ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду                           від 17 листопада 2023 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2023 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 листопада 2023 року відмовлено у поновленні строку на оскарження та задоволенні скарги           ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвалою судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 12 грудня         2023 року повернуто апеляційну скаргу   ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді від  17 листопада 2023 року, оскільки скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що   ОСОБА_4 не погоджується з вказаними судовими рішеннями
 
Перевіривши касаційну скаргу   ОСОБА_4 на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
При цьому, згідно з частиною 2 статті 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Тобто, предметом розгляду у вказаному касаційному провадженні може бути ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги.
 
Однак, зміст касаційної скарги скаржника зводиться, окрім іншого, до незаконності ухвали слідчого судді, що не може бути предметом касаційного розгляду. 
При цьому,  ОСОБА_4 не конкретизує, яких помилок допустився суд апеляційної інстанції при поверненні його апеляційної скарги з урахуванням змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду.
Отже,  ОСОБА_4 у касаційній скарзі має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущено судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
 - залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;
 - скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
 - змінити судове рішення.
Водночас, вимога  ОСОБА_4 про скасування судових рішень і повернення матеріалів для вирішення по суті скарги до Вищого антикорупційного суду,викладено не у відповідності до вимог статті 436 КПК та без врахування предмету касаційного оскарження в цьому провадженні.
При цьому, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК   ОСОБА_4 не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.
 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд 
 
постановив:
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 листопада 2023 року та ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 12 грудня 2023 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                    ОСОБА_3