ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/15454/23	Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В. 	
Провадження № 22-ц/817/287/24 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 

головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
за участі секретаря — Панькевич Т.І.
та сторін — позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката - Равліва М.І., відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Кноля П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/15454/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року, ухваленого суддею Марциновською І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Наталія Богданівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:
у серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Наталія Богданівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а саме один місяць з дня набрання даним рішенням законної сили для подання до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача ОСОБА_3 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 за заповітом є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідно до заповіту від 12.07.2022, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1089 та № 1090, спадкоємець заповів належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належну йому на праві власності земельну ділянку, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6110100000:07:012:0089, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також усе його майно, де б воно не було та з чого не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, в рівних частках кожному ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
27.07.2023 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. заведена спадкова справа № 51/2023 після смерті ОСОБА_3 .
Позивач зазначив, що 28.07.2023 отримав від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. повідомлення про розшук спадкоємців за заповітом, який складений ОСОБА_3 . Однак приватний нотаріус постановою від 07.08.2023 відмовила позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що позивач пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Також позивач зазначив, що допустив пропущення строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки у зв`язку з отриманим стресом через смерть дідуся та глибокими душевними стражданнями невірно тлумачив зміну у законодавстві щодо оформлення спадщини у період дії воєнного стану та помилково вважав, що строк для прийняття спадщини на час дії воєнного стану становить 10 місяців.
Відтак позивач вважає, що строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини він пропустив з поважної причини. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року у позові ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватній нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини — відмовлено.
Судовий збір у сумі 1073, 60 грн покладено на позивача ОСОБА_1 .
Заяву ОСОБА_2 про стягнення судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн залишено без розгляду.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що згідно матеріалів спадкової справи, яка надана приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б., дата листа повідомлення про розшук спадкоємців є 3 серпня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 4602410826021. Тому твердження суду першої інстанції, що у нього був наявний період з 28 липня 2023 року по 02 серпня 2023 року, щоб вчиняти будь які активні дії з метою подання відповідної заяви є не підтвердженими.
Також судом не встановлено та не обґрунтовано обізнаності позивача зі змістом заповіту.
        ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначив, що позивач не навів аргументів на спростування висновку суду та не навів поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
       Доводи про необізнаність ОСОБА_1 із змістом заповіту спростовуються показами свідка ОСОБА_4 , яка була ініціатором складання заповіту ОСОБА_5 на його користь та на користь позивача. Вона у присутності ОСОБА_1 зачитала зміст заповіту та залишила на зберігання у себе, за їх спільною згодою.
       У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Равлів М.І. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній.
        ОСОБА_2 та його представник адвокат Кноль П.М. у судовому засіданні апеляційної скарги ОСОБА_1 не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.
       16.02.2024 року від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.
       Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б., яка належним чином повідомлена про дату, час і місце слухання справи.
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 10).
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 за заповітом є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Такі обставини підтверджуються заповітом від 12.07.2022, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г. та зареєстрованим в реєстрі за № 1089 та № 1090 (а.с. 13).
З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 73366703 від 27.07.2023 вбачається, що вказаний вище заповіт станом на момент смерті ОСОБА_3 був чинний (а.с. 70).
З матеріалів спадкової справи встановлено, що 27.07.2023 ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 65).
28.07.2023 приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. направила на адресу ОСОБА_1 повідомлення про розшук спадкоємця за заповітом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Одночасно приватний нотаріус рекомендувала позивачу звернутись до нотаріуса (а.с. 88).
Указане вище повідомлення приватного нотаріуса отримане ОСОБА_1 28.07.2023, про що останній зазначив у позовній заяві та не заперечував у судовому засіданні. 
07.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 90).
Однак відповідно до постанови приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. № 484/02-31 від 07.08.2023 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропущенням позивачем строку для подання такої заяви та рекомендовано звернутись до суду за продовженням строку, необхідного для прийняття спадщини (а.с. 92).
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був обізнаний що на його ім`я був складений заповіт, оскільки спільно з відповідачем та ОСОБА_3 були у нотаріуса при складанні заповіту. Також позивач особисто запросив свого колегу ОСОБА_6 , щоб останній вчинив підпис на заповіті замість спадкодавця, який не міг цього зробити за станом здоров`я.
Суд вважає взаємовиключними дві підстави, якими позивач обґрунтував свій позов, оскільки у разі необізнаності про зміст заповіту та про те, що саме позивач є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , позивач не мав необхідності обраховувати строк для прийняття спадщини та ознайомлюватись зі змінами у законодавстві. У разі ж якщо позивач невірно трактував норми закону та з цих підстав міг пропустити строк для прийняття спадщини, позивач мав бути обізнаним про зміст заповіту та усвідомлювати, що є спадкоємцем після смерті свого діда. 
       З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що позивач ще до завершення строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 був обізнаний про необхідність звернення до приватного нотаріуса. 
       Також, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не є поважною причиною пропуску звернення до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та підставою для визначення додаткового строку на подання такої заяви. 
       З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Строк прийняття спадщини визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, відповідно до якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). 
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Отже, подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2020 у справі № 314/2550/17.
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20).
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Вирішуючи спір у цій справі суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим доказам, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини.
Не заслуговують на увагу доводи заявника про те, що саме після отримання ним 03.08.2023 року від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.Б. повідомлення про розшук спадкоємців за заповітом він дізнався, що його дідусь ОСОБА_3 склав на нього заповіт, а тому він пропустив строк для прийняття спадщини із поважних причин, оскільки оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини, в даному випадку 02.02.2023 й до спливу шестимісячного строку — 02.08.2023, встановленого законом для її прийняття. Крім цього, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 особисто відвозив спадкодавця до нотаріуса для складання заповіту, при цьому, саме товариш заявника ОСОБА_6 вчиняв підпис на заповіті замість спадкодавця, який не міг цього зробити за станом здоров`я. Такі обставини визнавались та не заперечувались сторонами у судовому засіданні. 
Також колегія суддів вважає необґрунтованими посилання заявника на те, що йому не був відомий зміст заповіту, оскільки як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , що після приїзду від приватного нотаріуса саме позивач передав їй другий примірник заповіту. Крім цього, свідок вказала, що позивач читав зміст заповіту, а також свідок у присутності позивача, відповідача та спадкодавця оголосила зміст заповіту вголос. 
Отже, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення ОСОБА_1 дій для прийняття спадщини, як це вимагає закон. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. 
       Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними.
Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 23 січня 2024 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року слід поновити.
       Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року залишити без змін.
       Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст судового рішення виготовлений 18 березня 2024 року.

Головуюча                                                                 Н.М. Храпак

Судді:                                                                         Б.О. Гірський

                                                                                       О.З. Костів