ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/25651/23
Провадження № 33/4820/35/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Бачук К.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Яндоли Є.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року,
в с т а н о в и в :
Цією постановою
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця,
визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 років.
       Стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 536 грн 80 коп.
За постановою судді, 22 вересня 2023 року о 16 год 48 хв у місті Хмельницькому на вулиці Трудовій 9/1, водій ОСОБА_1 повторно, протягом року, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП (постанова серії ЕАС №6962034 від 09 травня 2023 року), керував транспортним засобом «Lexus LX 450 D», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування (постанова Хмельницького міськрайонного суду 686/1904/23 від 28 квітня 2023 року).
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року скасувати, а справу закрити за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Уважав, що дана постанова підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду; неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права; невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що постанова суду першої інстанції фактично базується на обов`язку сторони захисту доводити свою невинуватість, на припущеннях, а також доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто, сам суд першої інстанції діяв з відвертим обвинувальним ухилом, грубо порушуючи приписи ст.62 Конституції України.
Окрім того, сам по собі факт прийняття постанов щодо нього за керування транспортним засобом 09 травня 2023 року та 02 січня 2023 року не означає, що він ( ОСОБА_1 ) перебував за кермом транспортного засобу 22 вересня 2023 року о 16 год 48 хв у місті Хмельницькому на вулиці Трудовій, 9/1.
Зазначав, що дослідженій у суді першої інстанції відповіді на адвокатський запит адвоката Яндоли Є.Л. від 05 жовтня 2023 року №18аз/121/29-2023, якою фактично підтверджується недопустимість частини відеозаписів, наданих поліцейськими, а відповідно виправдовує його, суд у своїй постанові оцінки не дав.
На відеофайлах, наданих поліцейськими, які зроблені на персональні телефони поліцейських, не зафіксовано ні марки автомобіля, ні його державного номерного знаку, більше того, на цих записах не чути факту працюючого двигуна.
Наявні в матеріалах справи докази не дають можливість встановити ці факти, а відповідно відеофайли, зняті на персональні мобільні телефони поліцейських, є одночасно як неналежними, тобто, не підтверджують обставини вчиненого правопорушення в часі та місці, вказаному у протоколі, та їх неможливо об`єктивно та неупереджено встановити, так і недопустимими доказами, оскільки отримані з порушенням норм чинного законодавства.
Також відеофайли з автомобільного відеореєстратора поліцейського автомобіля не містять жодних підтверджень, що за кермом вказаного автомобіля перебував саме він – ОСОБА_1 , а інших доказів матеріали справи не містять.
Таким чином, уважає, що зняті на персональні мобільні телефони відеофайли (докази) були отримані незаконним шляхом, зокрема, з порушенням ст.62 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії. Відповідно, є недопустимими доказами.
Отже, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях (ст.62 Конституції України).
Окрім цього зазначав, що зупинка водія була здійснена незаконно, а відповідно, відеозаписи здійснені по її факту є недопустимими доказами, оскільки отримані внаслідок незаконних дій.
Зупинка транспортного засобу з метою перевірки документів не входить у перелік тих підстав, які дають право працівникам поліції зупиняти транспортний засіб.
З огляду на вищевикладене, а також той факт, що постанова суду першої інстанції фактично базується на припущеннях, твердженнях, що саме сторона захисту повинна доводити свою невинуватість на порушення ст.62 Конституції України, а також завідомо неналежних та недопустимих доказах у справі, вважав, що суд першої інстанції прийняв необґрунтоване та незаконне рішення, яке підлягає скасуванню, а справа – закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1  та його захисника – адвоката Яндолу Є.Л. на підтримання доводів апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, заслухавши показання свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , приходжу до висновку про таке.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Доказами відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення дотримався.
Санкція ч.5 ст.126 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , який полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Частина 2 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
У законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде про право керування транспортним засобом.
Згідно вимог пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Висновок щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: інформацією з протоколу про адміністративне правопорушення від 22 вересня 2023 року серії ААД №254916; відомостями з постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії №ЕАС №6962034 від 09 травня 2023 року; постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2023 року; відеозаписами, долученими до матеріалів адміністративної справи на DVD-R диску.
Згідно матеріалів справи вбачається, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП до штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Згідно постанови серії ЕАС №6932034 від 09 травня 2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП вигляді штрафу за керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування згідно постанови суду від 28 квітня 2023 року.
Указані постанови як на час складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення від 22 вересня 2023 року серії ААД №254916 за ч.5 ст.126 КУпАП, так і на час розгляду цієї справи в судах першої та апеляційної інстанцій є чинними та нескасованими.
Отже, доводи апеляційної скарги в частині відсутності повторності перевірені, однак не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Окрім того, досліджені апеляційним судом обставини свідчать на користь того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тобто, він є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Щодо позиції сторони захисту про відсутність доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 у вказаному місці та часі, вказаних в протоколі, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що згідно наданих пояснень ОСОБА_1 не вбачається його заперечень факту керуванням ним у вказаному місті та часі, вказаних в протоколі, транспортним засобом Lexus LX 450 D, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Окрім того, свідок ОСОБА_2 (начальник СРПП Хмельницького ХРУП) у суді апеляційної інстанції вказав, що зупинив транспортний засіб Lexus LX 450 D, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував саме ОСОБА_1 . Інших осіб у транспортному засобі не було, не було також на місці і власника цього транспортного засобу ОСОБА_4 .
Посилався на те, що свої дії знімав на телефон, бо не мав бодікамери, а після зупинки викликав підлеглих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 для складання адміністративних матеріалів.
Відсутнє заперечення вказаного факту ОСОБА_1 й під час його зупинки та складання протоколу, зафіксовані на наданих відеофайлах. Його посилання на те, що вказаний транспортний засіб належить іншій особі – ОСОБА_4 , не є доказом того, що ОСОБА_1 ним не керував.
Як убачається із постанови суду від 28 квітня 2023 року та з постанови серії ЕАС № 6932034 від 09 травня 2023 року він також керував саме цим транспортним засобом.
Крім того, на відео, наявних в матеріалах справи, чітко видно факт керування транспортним засобом під час його руху чоловіком, зовнішньо схожим на ОСОБА_1 , а під час зупинки поліцейськими вказаного транспортного засобу за кермом та пристебнутий ременем безпеки перебуває безпосередньо ОСОБА_1 .
Будь-які інші особи в автомобілі і поруч з ним відсутні.
При цьому будь-яких доказів того, що у вказаних в протоколі місці й часі, автомобілем «Lexus LX 450 D», державний номерний знак НОМЕР_1 керувала інша особа, сторонами не надано.
При цьому будь-яких доказів того, що у вказаних в протоколі місці й часі, автомобілем «Lexus LX 450 D», державний номерний знак НОМЕР_1 керувала інша особа, сторонами не надано.
Інспектор СРПП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Сподинський Б.О. у суді апеляційної інстанції вказав, що раніше за ч.1 ст.130 КУпАП складав матеріали відносно ОСОБА_1 .
Після зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 повідомив йому всі обставини правопорушення. Окрім того, стверджував, що ОСОБА_1 перебував за кермом сам, а власник цього транспортного засобу ОСОБА_4 з`явився набагато пізніше – під с складання протоколу щодо ОСОБА_1 .
Твердження сторони захисту про те, що інспектор СРПП ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Сподинський Б.О. не є уповноваженою особою на складання протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими та невмотивованими.
Відповідно до ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в ст.ст.218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції України (ч.3 і ч.5 ст.126 КУпАП).
Таким чином, досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).
Посилання на відсутність відеозаписів з нагрудних камер поліцейських на підтвердження винуватості ОСОБА_1 , що свідчить про недопустимість усіх доказів, є безпідставними, оскільки здійснення відеозапису не є обов`язковим під час складання протоколів та фіксування усіх адміністративних правопорушень.
При цьому застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису передбачено у випадках, зазначених у ст.266 КУпАП.
Наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозаписи містять відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.
Відповідно до «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису»,  застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою:  попередження, виявлення або фіксування правопорушення;  охорони громадської безпеки та власності;  забезпечення безпеки осіб;  забезпечення публічної безпеки і порядку.
Указана Інструкція затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999.
Розділ ІІ Порядок застосування портативних відеореєстраторів та карт пам`яті до них, їх облік, зберігання та видача відеозаписів передбачає, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Увімкнення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Тому в даному випадку підстав уважати, що відеозапис вівся не безперервно немає, бо на ньому зафіксовано увесь перебіг події.
Надані відеоматеріали є в достатній мірі повними, чіткими та відображають обставини, які мають значення для вказаної справи.
Тому безпідставними є доводи про те, що долучений відеозапис не може бути доказом у справі, бо він не є безперервним, оскільки, як вбачається із диску, який наданий працівниками поліції, на ньому зафіксовані відеозаписи, які взаємодоповнюють один одного та в сукупності підтверджують обставини справи.
Положеннями вказаної «Інструкції» прямо не передбачено можливості використання поліцейським власного мобільного телефону як портативного відеореєстратора з метою фіксації події правопорушення.
Однак, як зазначив суд першої інстанції, відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.31, ст.40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Щодо безпідставності зупинки транспортного засобом, то за наявним в матеріалах справи відеозаписом, з яких вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинка працівниками поліції була здійснена з метою перевірки документів, про що було роз`яснено водієві.
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
З огляду на наведене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б дозволили дійти висновку про настання події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є безпідставними.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність прийнятого у справі рішення.
Як установлено під час апеляційного розгляду, місцевий суд дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Обставин, які б виключали провадження у справі, на що є посилання у апеляційній скарзі відповідно до ст.247 КУпАП, не встановлено.
Підстави для закриття провадження у справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів відсутні.
Адміністративне стягнення накладено відповідно до вимог ст.33 КУпАП із урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції 11 жовтня 2023 року, тобто не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення – 22 вересня 2023 року, що відповідає вимогам ч.2 ст.38 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду.
Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП відносно ОСОБА_1 , немає.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Матущак М.С.