П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/3707/23	

                                                                                          Головуючий в І інстанції: Пекний А.С.
                                                                                            Дата та місце ухвалення рішення: 08.05.2023 р. м. Одеса

           П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді – доповідача – Шеметенко Л.П.
                   судді – Турецької І.О.
                  судді – Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Блумі» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційною призначення, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Блумі» (далі – позивач) звернулось з адміністративним позовом до Одеської митниці (далі – відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA500500/2023/000115/2 від 09 лютого 2023 року;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційною призначення UА500500/2023/000253.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості № UA500500/2023/000115/2 від 09 лютого 2023 року.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційною призначення UА500500/2023/000253 від 09 лютого 2023 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Блумі» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5368 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає про правомірність дій Одеської митниці щодо прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, оскільки документи, які надані позивачем до митного органу на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, містили розбіжності.
Зокрема, апелянт вказує, що відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Апелянт вказує, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Також, сума передплати згідно наданих банківських платіжних документів від 13.01.2023 року №799 та від 25.01.2023 року  №805 не відповідає умовам передплати відповідно до проформи-інвойсів від 23.12.2022 року № T2102524 та від 04.01.2023 року № T2102564.
Позивач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26.10.2022 року між ESSЕL SELULOZ VE KAGIT SAN.TIC. A.S (Продавець) та ТОВ «БЛУМІ» (Покупець) укладено контракт купівлі-продажу № 261022, відповідно до якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає та оплачує товари.
Відповідно до п. 2.1, п.2.2 Контракту ціни на товар встановлені в доларах США та включають вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, завантаження та виконання експортних процедур у країні продавця. Загальна вартість товару, що поставляється за цим Контрактом, складається із сум усіх комерційних інвойсів продавця.
Також, згідно п. 3.1 Контракту  постачання товару проводиться у строк, узгоджений сторонами в проформах-інвойсах на кожну партію товару, що поставляється.
18.01.2021 року між ТОВ «БЛУМІ» та ТОВ «МЕТАЛІК» укладено договір №01-21 на транспортно-експедиторсько-брокерське обслуговування.
Декларантом ТОВ «БЛУМІ» - ТОВ «МЕТАЛІК», з метою митного оформлення товару (паперова основа крепована для виробів    санітарно-гігієнічного призначення у рулонах, являє собою крепований папір, виготовлений з вторинної сировини, отриманої хімічним способом 100% одно та двошарове тонке полотно, не має просочення та покриття, не каландрована, 1-слойна, ширина рулону 22,5 см. WHITE RECYCLED NAPKIN PAPER 1х16GSM 22,5 см.) подано митну декларацію № UA500500.
На підтвердження заявленої митної вартості товару, було подано наступні документи:
- зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №261022 від 26.10.2022 року;
- комерційний інвойс ЕSЕ2023000000119 від 30.01.2023 року;
- довідку про транспортні витрати № 010223 від 01.02.2023 року на автоперевезення по маршруту Туреччина - Теплодар, Україна;
- рахунок № 01/02723 від 01.02.2023 року на транспортні послуги автоперевезення по маршруту Туреччина - Теплодар, Україна;
- CMR 6/н від 31.01.2023 року;
- сертифікат про походження товару Y0875152 під 31.01.2023 року;
- копію митної декларації країни відправлення 23341200ЕX00036021 від 31.01.2023 року;
- проформу інвойс Т2102564 від 04.01.2023 року;
- проформу інвойс T21002524 від 23.12.2022 року;
- платіжне доручення № 799 від 13.01.2023 року;
- платіжне доручення № 805 від 25.01.2023 року.
Митну вартість поставлених товарів, позивач визначив за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються.
Однак, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого позивачем по зазначеній митій декларації, Одеська митниця встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 
1)  відповідно до пп.в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;
2)  сума передплати згідно наданих банківських платіжних документів від 13.01.2023 року №799 та від 25.01.2023 року  №805 не відповідає умовам передплати відповідно до проформи-інвойсів від 23.12.2022 року № T2102524 та від 04.01.2023 року № T2102564.
На підставі зазначеного, відповідно до ч.3 ст. 53 МК України, Одеською митницею було зобов`язано декларанта протягом 10 днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, копію митної декларації країни відправлення (з перекладом на українську мову згідно ст.254 МКУ).
Разом з тим, позивачу було запропоновано за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості.
На виконання вимог митного органу, позивачем додатково надано такі документи: копію митної декларації країни відправлення від 31.01.2023 року №23341200ЕХ00036021 з перекладом, специфікацію до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 23.12.2022 року, лист ТОВ «Блумі» від 09.02.2023 року №090223, яким перелічені документи для підтвердження митної вартості та повідомлено, що інших додаткових документів надаватися не буде. 
Так, за результатами розгляду поданих документів, рішенням № UA500500/2023/000115/2 від 09 лютого 2023 року Одеська митниця здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару із застосуванням другорядного методу - за ціною договору щодо ідентичних товарів.
Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/000253.
Не погоджуючись із прийнятими Одеською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, Товариство з обмеженою відповідальністю «Блумі» оскаржило їх в судовому порядку.
Суд першої інстанції, вирішуючи справу та задовольняючи позов, дійшов висновку, що вказані позивачем при декларуванні товару відомості та подані документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.
Так, суд першої інстанції вказав, що твердження відповідача, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо включення вартості упаковки до ціни товару не відповідають дійсності, оскільки, відповідно до умов Контракту №261022 від 26.10.2022 року, обов`язок поставити товар у придатному для безпечного транспортування стані, з відповідною упаковкою, покладається на продавця.
Крім того, судом першої інстанції визначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку, що для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару, позивач подав митному органу всі необхідні документи, передбачені ст.53 Митного кодексу України.
Щодо здійснення відповідачем коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням другорядного методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів), суд першої інстанції зазначив, що посилання відповідача в рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з довідкової інформації не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.
Поряд з тим, суд першої інстанції вказав, що ЄАІС Держмитслужби України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості довести задекларовану митну вартість. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС Держмитслужби України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на викладене. 
Відповідно до ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з ч.1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Статтею 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів наведений в ч.2 цієї статті.
У разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Статтею 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості, у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Згідно з ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до положень ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно приписів ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Стаття 57 МК України встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частиною 2 ст.58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно з ч.4 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України).
Відповідно до положень ст.60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Отже, з наведених норм вбачається, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості та в разі виникнення сумніву щодо правильності зазначеної митної вартості товару має повноваження витребувати додаткові документи, які дають змогу об`єктивно підтвердити заявлену декларантом митну вартість.
Також, наведеними нормами передбачено, що витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження числового значення складових митної вартості товарів позивачем були надані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №261022 від 26.10.2022 року; комерційний інвойс ЕSЕ2023000000119 від 30.01.2023 року; довідку про транспортні витрати № 010223 від 01.02.2023 року на автоперевезення по маршруту Туреччина - Теплодар, Україна; рахунок № 01/02723 від 01.02.2023 року на транспортні послуги автоперевезення по маршруту Туреччина - Теплодар, Україна; CMR 6/н від 31.01.2023 року; сертифікат про походження товару Y0875152 під 31.01.2023 року; копію митної декларації країни відправлення 23341200ЕX00036021 від 31.01.2023 року; проформу інвойс Т2102564 від 04.01.2023 року; проформу інвойс T21002524 від 23.12.2022 року; платіжне доручення № 799 від 13.01.2023 року; платіжне доручення № 805 від 25.01.2023 року.
Додатково товариством було надано митному органу: копію митної декларації країни відправлення від 31.01.2023 року №23341200ЕХ00036021 з перекладом, специфікацію до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 23.12.2022 року.
Таким чином, під час митного оформлення товару позивачем подано документи, за якими, відповідно до частини першої статті 53 МК України, має підтверджуватись заявлена митна вартість.
Однак, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, Одеська митниця зазначила обставини, які викликали сумнів щодо заявленої позивачем митної вартості товару, як підстави для витребування додаткових документів.
Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно ч.10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
          У рішенні про коригування митної вартості товару, митним органом визначено, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.2.1 Контракту №261022 від 26.10.2022 року, укладеного між ESSЕL SELULOZ VE KAGIT SAN.TIC. A.S та ТОВ «БЛУМІ», ціни на товар встановлені в доларах США та включають вартість упаковки, пакувальних матеріалів, маркування, завантаження та виконання експортних процедур у країні Продавця. При цьому вважається, що ціни на товар, що поставляється за цим Контрактом, зазначені на умовах постачання згідно з п.3.2 цього Контракту.
В той же час, відповідно до п. 3.2  Контракту умови поставки товару: згідно з проформою-інвойс відповідно до ІНКОТЕРМС-2010.
Також, відповідно до п. 5.1, п.5.3 Контракту упаковка товару повинна забезпечувати збереження товару під час транспортування та вантажно-розвантажувальних робіт, за умови, що товар транспортується/обробляється в оригінальній непорушеній упаковці Продавця: відповідати експортним вимогам для даного типу товару в країні Продавця. У разі доставки Продавцем товару в порушеній упаковці Покупець має право повернути товар Продавцю.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскільки, згідно зовнішньоекономічного договору, ціна товару вже включає в себе вартість упаковки та маркування, імпортером жодних витрат на пакування понесено не було, а тому за приписами ч.10 ст. 58 МК України ці складові не підлягають додаванню імпортером з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення імпортером та декларантом митної вартості товару. 
Враховуючи викладене, твердження відповідача про відсутність інформації щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів є необґрунтованими та безпідставними.
Що стосується доводів відповідача стосовно того, що сума передплати, згідно наданих банківських платіжних документів від 13.01.2023 року №799 та від 25.01.2023 року №805, не відповідає умовам передплати відповідно до проформи-інвойсів від 23.12.2022 року № T2102524 та від 04.01.2023 року № T2102564, колегія суддів зазначає наступне. 
Пунктом 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, в тому числі, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
Інвойс – це документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага та ін.), умови поставки і відомості про відправника та одержувача. 
Колегія суддів зазначає, що фактично інвойс є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари, що поставляються (або вже фактично поставлені) чи послуги, що надаються (або фактично надані).
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, до митного оформлення позивачем було надано проформи інвойс Т2102564 від 04.01.2023 року на суму 109 200 USD та Т2102524 від 23.12.2022 року на суму 56 000 USD.
Згідно платіжного доручення №799 від 13.01.2023 року  здійснена передоплата у розмірі 49 560 USD для двох проформ-інвойсів, яка є передоплатою 30% згідно умов проформ-інвойсів (109   200 +56 000 =165 200 USD х30% = 49 560 USD).
Згідно платіжного доручення №805 від 25.01.2023 року здійснено  платіж 70% у розмірі 39 200 USD (70% згідно умов проформи інвойсу, балансовий платіж здійснюється до завантаження) для проформи Т2102524 від 23.12.2022 року.
Таким чином, проформа-інвойс Т2102524 від 23.12.2022 року була оплачена повністю.
Разом з тим, позивач вказав, що балансовий платіж по інвойсу Т2102564 від.04.01.2023 року не був здійснений на час подання документів, оскільки вантаж ще не був готовий до відвантаження.
На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що жодних невідповідностей умовам передплати відповідно до проформи-інвойсів від 23.12.2022 року № T2102524 та від 04.01.2023 року № T2102564 згідно наданих банківських платіжних документів не має. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи містили розбіжності, є необґрунтованими. 
Також, колегія суддів зазначає, що відсутність визначених Митницею додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом зазначених документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Щодо застосування відповідачем при коригуванні заявленої позивачем митної вартості товарів другорядного методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів), колегія суддів зазначає наступне. 
Так, митним органом визначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості є більшим та становить по товару №1 – 1,7663 дол. США/ кг. нетто (МД від 16.12.2022 року №UA500500/2022/046284) ніж заявлено декларантом – 1,546 дол. США/ кг. нетто.
Колегія суддів вказує, що положеннями п.2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, встановлено про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 МК України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.
Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому митний орган зобов`язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.
Таким чином, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Однак, рішення про коригування митної вартості товару № UA500500/2023/000115/2 від 09.02.2023 року не містить інформації, який саме товар було використано в якості джерела інформації, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.
Також, колегія суддів зазначає, що при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару митний орган обмежився лише посиланням на МД від 16.12.2022 року №UA500500/2022/046284 в якості інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить, що при коригуванні митної вартості товарів, декларант не має змоги перевірити серед яких митних декларацій контролюючий орган обирає саме ту, що слугує джерелом для коригування митної вартості товарів у конкретному випадку, оскільки доступу до баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України позивач немає, що є позбавленням позивача права доступу до митної декларації, яку використовував митний орган при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, та порушенням принципу змагальних процесів.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості, заявленій ТОВ «Блумі», не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення митного органу та картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.
Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
За таких обставин та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, –          

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 22.01.2024 р. 

Суддя – доповідач:                                                                                      Л.П.  Шеметенко 

Суддя:                                                                                                           І.О. Турецька 

        Суддя:                                                                                                           О.А. Шевчук