Справа № 753/11554/23                                      Головуючий в суді І інстанції Якусик О.В.
Провадження № 33/824/528/2024                    Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
1 лютого 2024 року                                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О., за участю секретаря судового засідання Савченко К.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
                                                                  ВСТАНОВИВ:        
                                              
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.
Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 27 червня 2023 року о 20 год. 40 хв. в місті Києві по вул. Харченка, 47 водій ОСОБА_1 керував ТЗ Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млявість мовлення, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує на те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Зазначає, що працівники патрульної поліції встановили та відобразили в протоколі, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ще до їх прибуття на місце події. Таким чином, працівниками поліції не доведено такого факту.
Вважає, що всі дії поліцейських були направлені на складання протоколу та не допущення проходження огляду у лікаря-нарколога. Зазначає, що спочатку погодився пройти тест у закладі охорони здоров`я, проте під тиском працівника поліції, що проявлялось у неодноразових питаннях та в невірному роз`ясненні порядку проходження огляду у лікаря- нарколога, трактував дії останнього як відмову.
Вказує на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що після складання протоколу ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, що також підтверджує відсутність в його діях складу правопорушення.
У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Спаський Н.Ю.  просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.
Отже,  ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 , який 27 червня 2023 року о 20 год. 40 хв. у місті Києві по вул. Харченка, 47, керував автомобілем Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.
За таких обставин суд дійшов до правильного висновку, що   ОСОБА_1  допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини   ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Так, винність   ОСОБА_1  у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення від 27 червня 2023 року серії ААД № 365779, в якому зазначено обставини вчинення цього правопорушення ОСОБА_1 ;
- направленні на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 червня 2023 року, згідно з яким огляд за допомогою спеціальних технічних засобів не проводився, оскільки водій від його проведення відмовився на місці зупинки;
- відеозаписі з бодікамери 473861 та 472383, на якому зафіксовано, відмову пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
- пояснення свідків.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, а саме:  хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млявість мовлення виявлені працівниками поліції 27 червня 2023 року у ОСОБА_1  у розумінні п.2, 3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол підписаний особою, яка його склала.
Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах, наданих посадовою особою, яка склала протокол.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1  транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції, що у свою чергу виключає наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані.
Оскільки, як на наявному у матеріалх справи відеозаписі, так і у судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що вчинив ДТП, керуючи саме автомобілем Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , не надав суду доказів, що він не керував автомобілем, зокрема, щодо ймовірної особи, яка ним керувала.
За таких обставин, докази, надані особою, яка складала протокол, переконливо доводять, що ОСОБА_1  керував автомобілем у якості водія.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники патрульної поліції встановили та відобразили в протоколі, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ще до їх прибуття на місце події, що свідчить про їх бажання скласти протокол за будь-яких обставин не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та не можуть бути підставою для скасування постанови.
Також судом не може прийматися до уваги як доказ невинуватості ОСОБА_1 та обставина, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом працівниками поліції, оскільки це не впливає на правильність прийнятого судом рішення.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження   ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення   ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності.
При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина   ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності  ОСОБА_1  одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. 
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості   ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, постанова судді Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року є законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

  Суддя                                                                                         Т.О. Писана