УХВАЛА
 
16 січня 2024 року
м. Київ
справа № 759/21812/21
провадження № 51-2442 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого        ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 24 січня 2023 року щодо нього, 
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою на вказані судові рішення, до якої долучено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. В обґрунтування клопотання зазначає, що не мав можливості вчасно звернутися з касаційною скаргою, оскільки з 15 лютого по 15 березня 2023 року був мобілізований та проходив службу у Збройних Силах України. З огляду на наведене просить поновити йому пропущений строк на касаційне оскарження.
Дослідивши доводи клопотання, долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
За приписами ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Як слідує із матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_4 на час постановлення ухвали апеляційного суду під вартою не тримався, тому перебіг строку на касаційне оскарження для нього розпочинається з наступного дня після постановлення ухвали апеляційного суду, а саме з 25 січня 2023 року. Таким чином, з урахуванням положень статей 115, 116, 426 КПК України останнім днем цього строку для засудженого було 25 квітня 2023 року (вівторок).
Однак, з даною касаційною скаргою ОСОБА_4 звернувся лише 19 грудня 2023 року (згідно дати підписання), тобто поза межами строку касаційного оскарження, при цьому просить поновити йому пропущений строк.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
При вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Ухвалою апеляційного суду учасникам судового провадження, зокрема, і засудженому ОСОБА_4 було роз`яснено порядок та строк її оскарження.
При цьому, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містить будь-яких обставин, у розумінні статті 117 КПК України, які б не залежали від його волевиявлення, та були б пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися з касаційною скаргою.
При вирішенні питання про поновлення строку колегія суддів враховує, наступне:
- тримісячний строк на касаційне оскарження судового рішення є досить тривалим та достатнім, щоб зацікавлена особа могла реалізувати своє право на касаційне оскарження;
- обставини перебування засудженого на військовій службі у лавах ЗСУ виникли та припинили своє існування у межах строку на касаційне оскарження, до того ж залишок строку після припинення дії вказаних обставин становив більше 1 місяця;
- засуджений звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою майже через 8 місяців після завершення строку на касаційне оскарження та не наводить будь-яких об`єктивних обставин чи перепон, які б завадили йому у цей досить тривалий проміжок часу реалізувати право на касаційне оскарження, 
- клопотання не містить жодних аргументів та їх документального підтвердження про вжиття засудженим будь-яких розумних заходів для того щоб реалізувати своє право на касаційне оскарження в межах процесуального строку або як найшвидше після його завершення.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_4 пропущеного строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення. 
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарженнявироку Святошинського районного суду м. Києва від 
15 липня 2022 року та ухвали Київського апеляційного суду від 24 січня 2023 року щодо нього, касаційну скаргу повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                   ОСОБА_3