ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 січня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 340/5997/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року
у адміністративній справі № 340/5997/22 за позовом ОСОБА_1     до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 07.10.2022 по 01.11.2022 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду збільшену до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 07.10.2022 по 01.11.2022, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, а також стягнуто на користь ОСОБА_1     здійснені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити у справі інше рішення про відмову у задоволенні вимог позивача у повному обсязі.
Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що при ухваленні рішення судом порушено норми процесуального права, оскільки рішення у цій справі було прийнято судом без попереднього направлення на адресу відповідача ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі № 340/5997/22, чим порушено право позивача на подання відзиву на позов, а про рішення у цій справі відповідач дізнався лише із заяви адвоката позивача про виконання рішення суду 
З приводу порушення судом норм матеріального права, відповідач акцентує увагу на тому, що  п.10 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, яким не передбачається обов`язок військової частини виплачувати додаткову винагороду у розмірі 100000 грн. після повторного потрапляння військовослужбовця на стаціонарне лікування у разі його виписки із медичного закладу за наслідками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва). На переконання відповідача, вказана норма лише охоплює випадки переміщення особи із одного лікарняного закладу охорони здоров`я, до якого особу було госпіталізовано внаслідок отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва) до іншого, проте у проміжок часу від початку стаціонарного лікування до його завершення. Інше розуміння зазначеної норми відповідач вважає буде суперечити принципу правової визначеності, та сприятиме її неоднаковому застосуванню, не виключатиме необмеженості трактування в право застосовній практиці і неминуче призведе до сваволя.
Відповідач вважає, що висновок позивача про набуття ним права на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р з розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 02.02.2023 року по 17.01.2023 року, базуються на його суб`єктивному тлумаченні, є його припущенням і наслідком неправильного тлумачення п.10 розділу XXXIV Порядку № 260, що в свою чергу складає хибне уявлення.  
За наведених обставин відповідач вважає, що у суду першої інстанції немає законних підстав для висновків про необхідність нарахування та виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. пропорційного в розрахунку на місяць у період 07.10.2022 по 01.11.2022, а підстави визнавати протиправною бездіяльність відповідача у даному випадку відсутні. Також як і відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення на його користь судових витрат та витрат на професійну правову допомогу.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача, виходячи з нижченаведеного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022, з 12.03.2022 призваний на військову службу по мобілізації та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.46). Позивачу було видано довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1441 від 04.09.2022 відповідно до якої сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.08.2022 отримав ВОСП лівої гомілки, ВОНП в ділянці лівого ахілового сухожилля. Обставини отримання вказаного поранення військовослужбовцем протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_1 настало при виконанні ним бойового завдання поблизу н.п.Піски Донецької області та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської федерації в Донецькій області, що пов`язано із захистом Батьківщини під час дії воєнного стану та з виконанням обов`язків військової служби. При цьому, позивач під час отримання поранення перебував в засобах індивідуального захисту, а також не мав ознаків алкогольного сп`яніння (а.с.22).
Згідно довідки військово-лікарської комісії від 07.10.2022 №5132, відносно позивача було проведено медичний огляд та встановлено діагноз стан після ВОСП (19.08.2022) м`яких тканин лівої гомілки, ділянки лівого ахілового сухожилля у вигляді незміцнілих післяопераційних рубців, нестійкої незначної комбінованої контрактури лівого гомілковостопного суглобу. На підставі графи ІІ Розкладу хвороб потребує направлення на лікування у команду видужуючих (санаторій Солоний лиман) (а.с.21).
У зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в декількох закладах охорони здоров`я, зокрема: з 21.08.2022 по 16.09.2022 у КНП “Новоукраїнська міська лікарня", що підтверджується випискою із медичної карти позивача стаціонарного хворого №2850/152 (а.с.18); з 10.10.2022 по 18.10.2022 КНП "Міська лікарня швидкої медичної допомоги м.Кропивницького", що підтверджується випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №8022 від 18.10.2022 (а.с.19); з 18.10.2022 по 01.11.2022 у КНП “Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради”, що підтверджується випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 3777 від 01.11.2022 та довідкою (а.с.20, 23).         
Звернення позивача до суду з позовом у цій справі пов`язано саме з тим, що йому не нараховано та не виплачено у належному розмірі додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні у період з 07.10.2022 по 01.11.2022, яке він проходив у зв`язку пораненням, отриманим при захисті Батьківщини.
Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції правильно спираючись на положення прийнятої Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 постанови №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі Постанова №168, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) – дійшов обґрунтованого висновку, що умовою для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я є: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, і вказана постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода. 
За наведених обставин, суд першої інстанції констатував, що у даних спірних правовідносинах обидві вищевказані умови дотримані та підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 04.09.2022 №1441 (а.с.22), довідкою військово-лікарської комісії від 07.10.2022 №5132 (а.с.21), випискою із медичної карти позивача стаціонарного хворого №8022, щодо стаціонарного лікування з 10.10.2022 по 18.10.2022 у КНП "Міська лікарня швидкої медичної допомоги м.Кропивницького" (а.с.19), випискою із медичної карти стаціонарного хворого №3777 від 01.11.2022, щодо стаціонарного лікування з 18.10.2022 по 01.11.2022 у КНП “Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради” (а.с.20).
Отже, викладене свідчить, що позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди протягом строку  перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а відповідач в свою чергу не надав доказів нарахування та виплати позивачу збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди у період перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, тому суд обґрунтовано визнав позовні вимоги позивача законними та обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню.
Доводи відповідача про помилковість тлумачення позивачем положень п.10 розділу XXXIV Порядку № 260 та обов`язку військової частини виплачувати додаткову винагороду у розмірі 100000 грн. після повторного потрапляння військовослужбовця на стаціонарне лікування у разі його виписки із медичного закладу за наслідками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва) – колегія суддів не може сприймати як підставу для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки це є лише власне розуміння відповідачем положень Порядку № 260 та постанови № 168, яке суперечить встановленим вказаними нормативними актами правилам виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди військовослужбовцям під час лікування.
Законодавцем чітко встановлено, що додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Для виплати додатковоі? винагороди у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період діі? воєнного стану    немає обов`язковоі? умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні.    
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування віи?ськовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії?, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової? винагороди здійснюється в розмірі 100 000 гривень.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Насамкінець, колегія суддів наголошує, що відповідач своєю правовою позицією стосовно нарахування та виплат позивачу збільшеної до 100 000 грн. додаткової винагороди у період перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я – фактично грубо ігнорує рішення Кабінету Міністрів України та Міністра оборони України, якими визначено, що    в період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які дістали поранення    (контузії, травми, каліцтва),    пов`язані із захистом Батьківщини, здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі 100    000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я    (зокрема, закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії (Постанова КМУ № 168, рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 та від 23.06.2022 №912/з/29 від 23.06.2022).
Погоджується колегія суддів також з рішенням суду першої інстанції в частині розподілу у цій справі між сторонами судових витрат, і рішення суду в цій частині повністю відповідає вимогам ст.243, ст.132, ст.134, ст.139 КАС України, а понесені позивачем витрати на правничу допомогу підтверджено долученими до матеріалів справи письмовими доказами: договором про надання правничої (правової) допомоги №20/22 від 12.12.2022 (а.с.26), квитанцією до прибуткового касового ордеру №4/22 від 12.12.2022 на суму 3000 грн. (а.с.28), свідоцтвом про права на заняття адвокатською діяльністю серії №3/26 (а.с.29), ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1044554 (а.с.27), що у сукупності свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги відповідача в зазначеній частині.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині – відсутні. 
Керуючись ст.ст.    242, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

                                                            П о с т а н о в и в:

          Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
  
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов