ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 січня 2024 року
м. Київ
справа № 753/9379/22
провадження № 51-3451км22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів:                                                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу судді Київського апеляційного суду від 10 березня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62022100120000196, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого у  АДРЕСА_1 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Дарницького районного суду міста Києва від 13 вересня 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишено без зміни, а строк відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26 до 27 червня 2022 року включно та з 27 липня до 01 серпня 2022 року включно.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням вогнепальної зброї за обставин детально описаних у судовому рішенні.
Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 10 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок місцевого суду повернуто як таку, що не може бути  предметом розгляду судом апеляційної інстанції відповідно ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу судді Київського апеляційного суду від 10 березня 2023 року скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи свою позицію, зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі не оскаржував обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому вирок місцевого суду підлягав апеляційному оскарженню.
Стверджує, що суддя апеляційного суду залишив поза увагою доводи щодо тяжкості призначеного ОСОБА_7 покарання і незаконно, всупереч вимогам КПК України, повернув апеляційну скаргу обвинуваченого, не зазначивши при цьому конкретної норми, якою керувався.
Вважає, що за встановлених суддею апеляційного суду суперечностей мотивувальної та прохальної частин апеляційної скарги ОСОБА_7 , її слід було залишити без руху, надавши час для усунення недоліків, що не призвело б до обмеження конституційного права обвинуваченого на перегляд вироку місцевого суду.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 просив задовольнити касаційну скаргу на викладених у ній підставах.
Прокурор ОСОБА_5 вважав оскаржуване судове рішення законним, а касаційну скаргу сторони захисту - необґрунтованою.
 
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які було досліджено під час судового розгляду й оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Разом з тим, ч. 4 ст. 399 КПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржене згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього ж Кодексу.
Як убачається з матеріалів провадження, у поданій апеляційній скарзі на вирок районного суду ОСОБА_7 наполягав на незаконності вказаного судового рішення у тому числі через тяжкість призначеного йому покарання.
Повертаючи апеляційну скаргу, суддя Київського апеляційного суду виходив з того, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 було проведено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому обвинувачений, який у своїй апеляційній скарзі зазначав, крім доводів про суворість призначеного покарання ще й про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, оскаржив вирок суду на підставах, на яких його не може бути оскаржено згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України.
При цьому суддя прийняв рішення не про відмову у відкритті провадження, як того вимагає положення ч. 4 ст. 399 КПК України, а про повернення апеляційної скарги як такої, що не може бути предметом розгляду у суді апеляційної інстанції.
Однак з указаним висновком апеляційного суду погодитися не можна, адже він суперечить точному змісту законодавчих приписів.
Зокрема, застосувавши положення КПК України, які регламентують особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень (ч. 2 ст. 394 цього Кодексу), апеляційний суд не врахував, що такі особливості не стосуються можливості оскарження в апеляційному порядку вироку з інших підстав, не вказаних у цій статті, у тому числі з підстави невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого.
Зазначена позиція узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2018 року (справа № 756/5578/15-к, провадження № 13-3зво18).
Таким чином, з огляду на наведене, суддя апеляційної інстанції, приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги ОСОБА_7 на вирок районного суду щодо нього, порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Наведені порушення КПК України є істотними, унаслідок чого оскаржувану ухвалу необхідно скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно урахувати наведене і на стадії прийняття апеляційної скарги діяти відповідно до вимог ст. 398 КПК України.
Керуючись статтями 433, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу судді Київського апеляційного суду від 10 березня 2023 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 13 вересня 2022 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_8                                        ОСОБА_2                                ОСОБА_3