ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2023 року	Львів	Справа № 380/4754/23 пров. № А/857/18953/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року (судді Качур Р.П., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі № 380/4754/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.03.2023 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 13 лютого 2023 року № 546 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області за порушення службової дисципліни», визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 27 лютого 2023 року № 91 о/с, поновити його, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області, стягнути з Головного Управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 лютого 2023 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні позову. 
Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Вказує, що постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.02.2023 провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, тому підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності відсутні. Також серед іншого зазначає, що судом першої інстанції безпідставно зроблені висновки на підставі матеріалів службового розслідування, які не оформлені належним чином, не надано належної оцінки доводам позивача про те, що в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
06.12.2023 до Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2023 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач, ОСОБА_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ МВС України з 10.08.2013  до 06.11.2015, а з 07.11.2015 був прийнятий до Національної поліції України, з 16 липня 2021 року прийнятий на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенцїї відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області. 
Наказом начальника Львівського РУП № 2 від 03.01.2023 № 12 «Про направлення до відділення поліції № 2 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області та передачу для тимчасового зберігання табельної вогнепальної зброї» ОСОБА_1 було направлено терміном на 30 діб з 04.01.2023 по 02.02.2023 до сектору реагування патрульної поліції ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП для надання практичної допомоги вказаному сектору.
28 січня 2023 року до Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшла інформація про вчинення ДТП та складання адміністративних матеріалів за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) відносно дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області (далі - ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , відрядженого до Сектору реагування патрульної поліції (далі - СРПП) відділення поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області (далі - ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області) на підставі наказу ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області від 03.01.2023 № 12.
Враховуючи те, що в діях дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 були наявні ознаки порушення службової дисципліни, виникла необхідність у призначенні службового розслідування відповідачем та його наказом № 358 від 30.01.2023 року за даним фактом призначено службове розслідування у формі письмового провадження.
08.02.2023 затверджено Висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУНП у Львівській області (далі - Висновок службового розслідування).
Висновком службового розслідування встановлено, що 28 січня 2023 року близько 11:50 по вул. Галицька, 73 в м. Перемишляни, дільничний офіцер поліції сектору превенції ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 (0118270), наказом ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області від 03.01.2023 № 12, відряджений до СРПП ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області до 02.02.2023 (із вогнепальною зброєю), керуючи автомобілем марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_2 (на підставі довіреності), здійснив наїзд на пішохода - гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку с. Ушковичі, Львівського району. Внаслідок наїзду останню госпіталізовано до КНП « 8-ма міська клінічна лікарня м. Львова», де встановлено діагноз: «поверхнева травма інших частин голови, садно». Під час оформлення матеріалів за фактом наїзду на пішохода у водія старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, останньому запропоновано пройти огляд на встановлення ступеню алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат якого становить 1,08 проміле. На момент скоєння ДТП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував поза службою, після добового чергування, в цивільному одязі. У подальшому працівниками СРПП ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП відносно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 складено адміністративні матеріали за ст. 124 КУпАП (протокол серії ААД №174869) та ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ААД №474004). Відомості з даного приводу в ЄРДР не вносились.
Крім того, проаналізувавши сукупність встановлених обставин допущеного старшим лейтенантом ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія дійшла до висновку, що останній, як працівник поліції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» повинен запобігати вчиненню правопорушень, однак сам вчинив ряд порушень, що не лише суперечить призначенню та завданням правоохоронних інституцій, а й розхитує підвалини державності, викривляє уявлення населення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції України в європейську спільноту, а також знехтував інтересами служби, проявив безвідповідальне ставлення до обов`язку з честю і гідністю поводитися у позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні законності, чим скоїв дисциплінарний проступок, що принижує та дискредитує працівника поліції.
В ході службового розслідування ОСОБА_4 надав пояснення, в яких зазначив таке: «...він перебуває на посаді дільничного офіцера поліції ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП та наказом начальника ЛРУП № 2 ГУНП від 03.01.2023 № 12 відряджений для проходження служби та надання практичної допомоги до СРПП ВП № 2 Львівського РУП № 2 ГУНП. У користуванні ОСОБА_1 має автомобіль марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 (на підставі довіреності). 28 січня 2023 року близько 08:20 ОСОБА_1 закінчив несення служби та здавши зброю та спеціальні засоби знаходився у відділенні поліції. Близько 09:00 цього ж дня, вийшов з підрозділу та сів у вищезазначений автомобіль, на котрому попрямував у напрямку м. Бібрка, Перемишлянського району. По дорозі він відчув втомленість та захотів спати, у зв`язку з чим зупинився поблизу с. Ушковичі та вирішив відпочити. У автомобілі була пляшка пива об`ємом 0,5 л. «Тетерів темне» котру він спожив перед сном, після чого задрімав. Цього ж дня, близько 11:25, до нього зателефонувала його дружина котра перебуває на 9 місяці вагітності та повідомила про біль в низу живота та спині також повідомила, що необхідно їхати до лікарні, оскільки в неї можуть початися пологи. Оскільки ОСОБА_1 вжив пиво, то зателефонував до співробітника (інспектора СРПП ВП № 2 Львівського РУП № 2 ГУНП ОСОБА_5 ), котрий також перебував після зміни та в особистих справах знаходився у м. Перемишляни, та запитав його чи він ще є у місті та чи не міг би він завезти ОСОБА_1 автомобілем до дому, оскільки у дружини ймовірно розпочалися пологи. ОСОБА_6 повідомив, що знаходиться поблизу ВП № 2 Львівського РУП № 2 ГУНП, після чого ОСОБА_1 попросив зачекати його там та направився до відділення поліції за кермом автомобіля. Дорогою, на проїжджу частину по АДРЕСА_1 , неочікувано вибігла літня жінка, ОСОБА_1 розпочав екстрене гальмування та здійснив на неї наїзд. Вийшовши з автомобіля він підійшов до вказаної жінки запитав про її самопочуття та остання повідомила що почуває себе нормально, нічого її не болить та запевнила, що сама винна в ситуації. В подальшому хтось із очевидців здійснив повідомлення на лінію « 103» після чого приїхала карета ШМД та працівники поліції. Працівники ШМД повідомили, що зобов`язані доставити потерпілу до КПП « 8-ма міська клінічна лікарня м. Львова», щоб переконатись що з нею все гаразд. В подальшому працівниками ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що ОСОБА_1 погодився та пройшов вказаний огляд, результат котрого становив 1,08 проміле. В зв`язку із цим, працівниками поліції відносно нього було складено адміністративні матеріали за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі ААД № 474004 позивач письмово виклав свою незгоду із результатом огляду на стан сп`яніння».
Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 546 від 13.02.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників ГУНП у Львівській області та порушення службової дисципліни» за грубе порушення службової дисципліни, зокрема порушення вимог пунктів 2, 3 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 3, 7 частини третьої статті 1 Розділу І, пункту 5 статті 15 Розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706, абзацу 2 пункту 1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2020 № 803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», а також Присяги поліцейського, на підставі пункту 7 частини З статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосовано до дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 91 о/с від 27.02.2023 ОСОБА_1 звільнено зі служби з поліції відповідно до Закону «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
З прийнятими наказами про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в поліції позивач не погоджується, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі – Закон №580-VIII).
Відповідно до статті 18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Частинами 1 та 2 статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. 
Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України №2337-VIII від 15.03.2018 (далі – Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна – це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу. Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно зі статтею 11 Дисциплінарного Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
За статтею 12 Дисциплінарного Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного Статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Згідно із частиною 3 статті 13 Дисциплінарного Статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
За приписами статті 14 Дисциплінарного Статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Відповідно до частини 1 статті 16 Дисциплінарного Статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. 
Судом встановлено, що з метою дослідження фактів та обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, наявності чи відсутності дисциплінарного проступку, відповідачем видано наказ №358 від 30.01.2023, яким призначено службове розслідування. За результатами вказаного розслідування уповноваженою на те дисциплінарною комісією 08.02.2023 складено висновок, який того ж дня затверджений начальником Головного управління Національної поліції у Львівській області. Тобто, службове розслідування було проведено в межах відведеного строку, повноважним органом та за наявності до того відповідних підстав. 
Суд звертає увагу на те, що за змістом висновку про результати службового розслідування, члени дисциплінарної комісії, які проводили службове розслідування, прийшли до переконання про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, несумісного з подальшим проходженням служби в Національній поліції України, зокрема з тих підстав, що він вчинив ряд порушень, що не лише суперечить призначенню та завдання правоохоронних інституцій, а й розхитує підвалини державності, викривляє уявлення населення про інтереси та ідеали громадянського суспільства на шляху до інтеграції України в європейську спільноту, а також знехтував інтересам служби, проявив безвідповідальне ставлення до обов`язку з гідністю і честю поводитись в позаслужбовий час і бути прикладом у дотриманні законності, чим скоїв дисциплінарний проступок, що принижує та дискредитує працівника поліції. 
Як слідує із Висновку службового розслідування від 08.02.2023, а саме 28 січня 2023 року близько 11:50 по вул. Галицька, 73 в м. Перемишляни, дільничний офіцер поліції сектору превенції ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 (0118270), який наказом ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області від 03.01.2023 № 12, відряджений до СРПП ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області до 02.02.2023 (із вогнепальною зброєю), керуючи автомобілем марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_2 (на підставі довіреності), здійснив наїзд на пішохода - гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку с. Ушковичі, Львівського району. Внаслідок наїзду останню госпіталізовано до КНП « 8-ма міська клінічна лікарня м. Львова», де встановлено діагноз: «поверхнева травма інших частин голови, садно». 
Під час оформлення матеріалів за фактом наїзду на пішохода у водія старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, останньому запропоновано пройти огляд на встановлення ступеню алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат якого становить 1,08 проміле. На момент скоєння ДТП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував поза службою, після добового чергування, в цивільному одязі. У подальшому працівниками СРПП ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП відносно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 складено адміністративні матеріали за ст. 124 КУпАП (протокол серії ААД № 174869) та ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол серії ААД № 474004). 
У свою чергу, у протоколі від 28.01.2023 серії ААД № 474004, складеному за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, позивач висловив незгоду із результатами огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», тому хотів пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарні, проте працівник поліції не видав йому направлення на огляд і не доставив в лікарню для огляду, чим, як стверджує позивач, порушив приписи п. 7 розділу І «Інструкції, про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують, увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України, МЛОЗ України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року. 
Апелянт вважає дане службове розслідування безпідставним, оскільки воно проводилося до отримання результатів розгляду у суді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначена справа була розглянута Перемишлянським районним судом Львівської області справа № 449/118/23 та постановою вказаного суду від 23.02.2023 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На думку позивача, працівники поліції, що складали протокол серії ААД № 474004, провели огляд на стан сп`яніння всупереч вимогам наведеної Інструкції, а постанова Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.02.2023 у справі № 449/118/23 має значення для підтвердження чи спростування фактів, що стали підставою для початку службового розслідування. Акцентує увагу на тому, що працівники СРПП відділення поліції № 2 Львівського РУП №2 ГУНП порушили встановлений законом порядок огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, відтак отримані ними результати та висновки такого огляду не можуть бути належним доказом про наявність у нього стану алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів вважає, що доводи позивача про відсутність правових підстав для призначення службового розслідування є безпідставні, оскільки до Головного управління Національної поліції у Львівській області 28 січня 2023 року надійшла інформація про вчинення ДТП та складання адміністративних матеріалів за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та за даним фактом призначено службове розслідування у формі письмового провадження, а 08.02.2023 затверджено Висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУНП у Львівській області і вже за його результатами винесено оскаржувані накази. Таким чином, доводи позивача в частині порушення порядку проведення службового розслідування не знайшли свого підтвердження, тому відхиляються судом. 
Щодо доводів апелянта про не підтвердження факту алкогольного сп`яніння під час ДТП у зв`язку із закриттям провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, через відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд враховує наступне.
Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.02.2023 у справі №449/104/23, не встановлено будь-яких обставин, які б мали значення для вирішення даної справи, позаяк в його основу покладено лише той факт, що долучена до матеріалів адміністративної справи схема місця дорожньо-транспортної пригоди, містить лише дані про місце розташування автомобіля марки «Сітроен Берлінго», номерний знак та орієнтоване місце (зіткнення/наїзду), незважаючи на той факт, що згідно письмових пояснень, долучених до матеріалів адміністративної справи, останній вказував на те, що у зв`язку із тим, що на проїжджу частину дороги раптово вибігла літня жінка, він почав різко гальмувати, а стан дорожнього покриття проїзної частини в такій зазначено як «сухе», що давало змогу поліцейським встановити наявність чи відсутність на дорожньому покритті відповідних слідів про що зазначити у схемі місця ДТП. Окрім цього, до матеріалів адміністративної справи не долучено жодних фото чи відео доказів, які б підтверджували дані викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №174869 від 28.01.2023 р. та схемі місця ДТП. Таким чином, Перемишлянським районним судом Львівської області встановлено, що відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають обставинам дорожньо-транспортної пригоди. 
Апеляційний суд встановив, що у ході службового розслідування ОСОБА_1 надав письмові пояснення у яких, крім іншого, зазначив, що «…Близько 09:00 цього ж дня, вийшов з підрозділу та сів у вищезазначений автомобіль, на котрому попрямував в напрямку м. Бібрка, Перемишлянського району. По дорозі він відчув втомленість та захотів спати, у зв`язку з чим зупинився поблизу с. Ушковичі та вирішив відпочити. У автомобілі була пляшка пива об`ємом 0,5 л. «Тетерів темне» котру він спожив перед сном, після чого задрімав. Цього ж дня, близько 11:25, до нього зателефонувала його дружина котра перебуває на 9 місяці вагітності та повідомила про біль в низу живота та спині також повідомила, що необхідно їхати до лікарні, оскільки в неї можуть початися пологи. Оскільки ОСОБА_1 вжив пиво, то зателефонував до співробітника (інспектора СРПП ВП № 2 Львівського РУП № 2 ГУНП ОСОБА_5 ), котрий також перебував після зміни та в особистих справах знаходився у м. Перемишляни, та запитав його чи він ще є у місті та чи не міг би він завезти ОСОБА_1 автомобілем до дому, оскільки у дружини ймовірно розпочалися пологи. ОСОБА_6 повідомив, що знаходиться поблизу ВП № 2 Львівського РУП № 2 ГУНП, після чого ОСОБА_1 попросив зачекати його там та направився до відділення поліції за кермом автомобіля…». 
Судом встановлено, що до матеріалів справи відповідачем долучено роздруківку тесту № 3406 за допомогою газоаналізатора «Драгер», згідно з яким стан алкогольного сп`яніння позивача становив 1,08 проміле. Безпосередньо на роздруківці тесту ОСОБА_1 зазначено, що «алкогольні напої не вживав».
Отже, факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатом тесту № 3408, згідно з яким стан алкогольного сп`яніння - 1,08 проміле. Крім того, позивач і в поясненнях, наданих в ході службового розслідування, і в позовній заяві визнав факт вживання ним алкогольних напоїв і факт керування транспортним засобом через невеликий проміжок часу після вживання ним алкогольних напоїв. 
Також, згідно із матеріалами службового розслідування, факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується поясненнями начальника СРПП ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_7 , який прибув на місце дорожньо-транспортної пригоди. Так, в поясненні ОСОБА_7 зазначив, що «... на момент прибуття до місця події ОСОБА_1 був на місці події з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. При спілкуванні із ОСОБА_8 останній пояснив, що 28.01.2023 о 09:00 він вийшов з приміщення відділення, сів у свій автомобіль та додому в смт. Великий Любінь. їдучи в напрямку м. Бібрка, поблизу с. Ушковичі, відчув втому, що хоче спати зупинився та ліг відпочивати. У своєму автомобілі мав пляшку пива котру спожив. Орієнтовно через 1 год. коли він спав до нього зателефонувала його вагітна дружина та повідомила йому, що їй погано, тому він вирішив повернутися в м. Перемишляни та по дорозі здійснив наїзд на пішохода. В подальшому ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест на визначення ступеню алкогольного сп`янінння за допомогою газоаналізатора «Драгер» такий погодився пройти тест результат котрого становив 1,08 проміле...».
Крім того, процес проходження ОСОБА_1 тесту на встановлення стану алкогольного сп`яніння зафіксований на відеозапис, який долучений до матеріалів справи разом із відзивом на позовну заяву від 05.04.2023 року (аркуш справи 184).
Відтак, суд звертає увагу на те, що факт перебування позивачем у стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатом тесту № 3406 за допомогою газоаналізатора «Драгер», відеозаписом, поясненнями начальника СРПП ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_7 та особисто позивачем у його поясненнях, наданих у ході службового розслідування, а також у позовній заяві, тому зазначення ОСОБА_1 на роздруківці тесту «...алкогольні напої не вживав» є таким, що не відповідає дійсності.
Крім того, суд відхиляє доводи відповідача, де він зазначає, що до показань ОСОБА_1 потрібно ставитись критично та як до таких, що надані з метою уникнення відповідальності, адже саме у своїх поясненнях, наданих під час проведення службового розслідування, позивач підтверджує факт вживання алкогольних напоїв та подальше керування транспортним засобом через невеликий проміжок часу після цього.
Також суд критично оцінює доводи позивача про те, що факт закриття адміністративного провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, через відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення мав бути врахований відповідачем при вирішенні питання призначення службового розслідування, з огляду на таке.
Згідно із Дисциплінарним Статутом підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально- ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.
Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку. Відсутність адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосовувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.
Суд погоджується із доводами відповідача про те, що службовим розслідуванням не досліджувалося питання наявності або відсутності вини в діях старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , щодо вчинення адміністративних правопорушень, а надавалася правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним саме дисциплінарного проступку, при цьому наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує наявність в діях старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , складу дисциплінарного проступку.
Що стосується покликання позивача на постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.02.2023 провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, то суд в першу чергу зауважує на тому, що за правилами частини 6 статті 78 КАС України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкового лише для того адміністративного суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесена постанова суду, та лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Суд в рамках справи №380/4754/23 не розглядає питання про правові наслідки дій чи бездіяльності ОСОБА_1 , натомість вирішує публічно-правовий спір, що виник у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з публічної служби внаслідок застосування до нього дисциплінарного стягнення.   
Відповідно, постанова Перемишлянського районного суду Львівської області від 23.02.2023 у справі №449/104/23, винесена на підставі КУпАП України, не розглядається даним адміністративним судом через призму звільнення від доказування, встановлених нею обставин.
За правилами частини 4 статті 78 КАС України, не доказуються лише ті обставини, які встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини. 
При цьому, в силу положень частини 5 цієї ж статті, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Поміж того всього, суд зауважує, що факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить лише про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, проте абсолютно не доводить відсутності факту певного дисциплінарного проступку.
Надаючи оцінку аргументам позивача, покладеним в основу адміністративного позову про необґрунтованість спірного наказу відповідача, з огляду на відсутність судових рішень, яким би підтверджувались обставини, що ставляться йому в провину, суд зазначає, що хоча зазначені накази і винесені на підставі відомостей службового розслідування, що встановлені у зв`язку зі складанням відносно позивача адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, однак ґрунтуються на самостійних правових підставах та висновках. 
Таким чином, судом першої інстанції правомірно відхилено доводи позивача про протиправність звільнення через недоведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, адже працівники поліції власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.    
Щодо порушення позивачем Присяги поліцейського, то суд враховує таке. 
Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (частина 1 статті 17 Закону № 580-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 64 Закону № 580-VIII, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Із тексту Присяги поліцейського випливає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Суд погоджується із доводами відповідача про те, що інститут Присяги поліцейського вже сам по собі призначений імперативно забезпечити зразкове та бездоганне дотримання публічним службовцем - поліцейським закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності. 
Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 №1179 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за №1576/29706) затверджено Правила етичної поведінки поліцейських. 
Ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Абзацом 7 пункту 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських встановлено, що під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.
Тобто, обов`язок дотримуватися професійно-етичних вимог, правил поведінки поліцейських, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування.
Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 під свій особистий підпис попереджений про неприпустимість випадків вчинення порушень службової дисципліни, як у робочий та позаробочий час, зокрема керування транспортним засобом у стані сп`яніння: алкогольного, наркотичного чи іншого, що підтверджено Розпискою-Попередженням-Зобов`язанням від 05.02.2021 року.
Таким чином, проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки як у службовий так і позаслужбовий час, а тому є необґрунтованими доводи позивача про відсутність у його діях факту порушення Присяги поліцейського, оскільки адміністративні правопорушення скоїв у позаробочий час у цивільному одязі та без вогнепальної зброї.  
У постановах Верховного Суду, від 19.04.2021 у справі № 240/2677/20, від 17.06.2021 у справі № 804/6242/17, від 12.05.2022 у справі № 260/1/19, від 26.06.2022 у справі № 2240/2329/18 від 14.07.2022 р. у справі № 520/1795/19 зазначено, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.
Дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Вчинення дій, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Крім того, суд вважає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення у даному випадку є правомірним і пропорційним вчиненому правопорушенню.
Згідно із підпунктом 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.
На відміну від адміністративної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.
Відтак, наявність справи про адміністративне правопорушення стосовно особи поліцейського, не виключає можливості застосування стосовно нього звільнення у разі встановлення службовою перевіркою дій, що підривають авторитет поліції в очах громадськості і є несумісним з подальшим проходженням служби.
Одночасно, суд зазначає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Професійний обов`язок поліцейського полягає в безумовному виконанні закріплених законами та іншими нормативно-правовими нормами та Присягою поліцейського завдань щодо захисту особистої безпеки громадян. Поліцейський як представник держави зобов`язаний постійно на належному рівні виконувати покладені на поліцію повноваження, сприяти припиненню вчинення правопорушень, з честю та гідністю поводити себе як в службовий та позаслужбовий час, з метою недопущення зниження рівня авторитету та довіри громадян до Національної поліції України.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Службовим розслідуванням встановлено недотримання позивачем обмежень і заборон, порушення службової дисципліни, що виразилось у вчиненні діяння, яке викликало суспільний резонанс та негативно впливає на довіру населення до органів і підрозділів поліції та як наслідок зменшує її.
Колегія суддів вважає, що факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вчинення наїзду на пішохода ОСОБА_1 є вчинком, що дискредитує систему органів поліції та поліцейських в очах громадськості, а порушення позивачем правил етичної поведінки поліцейських підриває як авторитет самого поліцейського, органів поліції, так і держави в цілому.
Щодо доводів позивача на неспівмірність застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення зі служби в поліції, то суд вважає такі безпідставними, оскільки за встановлених обставин службового розслідування, з огляду на грубе порушення службової дисципліни, що принижує та дискредитує як самого працівника поліції, так і органи поліції в цілому, застосування такого заходу відповідачем є правомірним.
За встановлених судом обставин, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 допустив порушення службової дисципліни, яка базується на високій свідомості та зобов`язує поліцейського дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів Національної поліції, дотримуватися норм професійної та службової етики, позаяк негідна поведінка поліцейського, в тому числі і в позаслужбовий час, перебування з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що негативно впливають на імідж та репутацію Національної поліції України. 
Оскільки службове розслідування проведено відповідачем на підставі та в межах повноважень, відповідно до норм законодавства, а спірні накази прийнято на підставі та з дотриманням вимог Закону №580-VIII і Дисциплінарного Статуту, правові підстави для їх  скасування відсутні. Отже, в даному випадку позивачем вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Щодо доводів апеляційної скарги такі є необґрунтованими, оскільки у межах спірних правовідносинах дисциплінарне стягнення до позивача було застосоване за поведінку, що є несумісною з проходженням служби в поліції та не відповідає званню працівника поліції. Тому судові рішення у справі про адміністративне правопорушення можуть встановлювати факт наявності або відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку. 
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Колегія суддів дійшла висновку, що наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 13 лютого 2023 року № 546 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників ГУНП у Львівській області за порушення службової дисципліни» та наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 27 лютого 2023 року № 91 о/с, про звільнення ОСОБА_1 з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області, прийняті обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин та матеріалів справи, що мають значення для їх прийняття, є вмотивованими, законними і підставними, позовні вимоги не підлягають до задоволення, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, апелянтом не подано обґрунтованих доводів на спростування зазначеного судом, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається. 
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справа №816/70/16, від 01 квітня 2020 року у справа №806/647/15, від 21 січня 2021 року у справі № 826/4681/18, від 02 червня 2021 року у справі №815/2705/16, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі № 380/4754/23 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                Р.В. Кухтей

                                                                                            І.М. Обрізко

Повний текст постанови складено 29.12.2023