ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/12995/23                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Перепелиця А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року                                                                                              м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого - судді                    Парінова А.Б.,
суддів:                                        Беспалова О.О.,
                                                  Грибан І.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙ СОЛЮШЕН» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "СКАЙ СОЛЮШЕН" з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7508795/41233334 від 26.10.2022;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну товариством з обмеженою відповідальністю «СКАЙ СОЛЮШЕН» №25 від 05.10.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7508794/41233334 від 26.10.2022;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну товариством з обмеженою відповідальністю «СКАЙ СОЛЮШЕН» №26 від 05.10.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних;
- визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7508793/41233334 від 26.10.2022;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну товариством з обмеженою відповідальністю «СКАЙ СОЛЮШЕН» №27 від 05.10.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2023 позов задоволено повністю. 
На адресу суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі №320/12995/23, яким вирішити питання щодо стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.
Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року   заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙ СОЛЮШЕН» про ухвалення додаткового рішення  задоволено частково: стягнуто з Головного управління ДПС у м. Києві, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙ СОЛЮШЕН» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень нуль копійок).
Не погодившись з додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2023, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати додаткове рішення та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог заяви про прийняття додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при прийнятті додаткового рішення судом першої інстанції не враховано, що дана справа не відноситься до складних справ, розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, підготовка документів у цій        справі не потребувала великої кількості часу, а тому, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторін.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.02.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю "СКАЙ СОЛЮШЕНС" та адвокатом Адамович Оксаною Вікторівною було укладено Договір №3/02.
Пунктами 4.1., 4.2. зазначеного договору визначено, що за надання правничої допомоги, передбаченої розділом 1 Договору, КЛІЄНТ сплачує Адвокату гонорар, розмір якого визначається в додаткових угодах до Договору в залежності від обсягу наданих послуг.
Фактичні витрати та їх розмір, пов`язані із наданням правничої допомоги, передбаченої п.1.5. Договору, визначаються за взаємним погодженням сторін в Акті приймання-передачі наданих послуг та оплачуються безпосередньо клієнтом.
У подальшому, між сторонами вказаного вище Договору укладено Додаткову угоду №1 від 01.02.2023 до Договору №3/02 про надання правничої допомоги від 01.02.2023, у відповідності до п.1 якого встановлено, що для належного виконання Договору, сторони погодили наступний обсяг необхідної правової (правничої) допомоги:
- правовий аналіз правомірності зупинення реєстрації податкових накладних ТОВ "СКАЙ СОЛЮШЕНС", виписаних на контрагента приватне підприємство "ПЕРША ДРУКАРНЯ";
- підготовка позовної заяви до Київського окружного адміністративного суду про визнання протиправним рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в ЄРПН та зобов`язання вчинити дії.
У відповідності до п.4 вказаної вище Додаткової угоди встановлено, що клаєнт сплачує адвокату правничу допомогу в безготівковій формі дорученням на поточний рахунок адвоката шляхом внесення авансового платежу на підставі рахунку-фактури у розмірі 20000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 коп.) та за необхідності решту на підставі Акту приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами відповідно до умов Договору.
Судом встановлено, що згідно з платіжної інструкції від 03.02.2023 №125 товариство з обмеженою відповідальністю "СКАЙ СОЛЮШЕНС" здійснило оплату за правову допомогу згідно Договору про надання правничої допомоги №3/02 від 01.02.2023 та Додаткової угоди №1 від 01.03.2023 згідно рахунку №5 від 01.02.2023 у сумі 20000,00 грн.
На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст.    132,    134,    139 КАС України, а також врахувавши правові позиції Верховного Суду з цього питання, дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, оскільки їх розмір в сумі 20000,00 грн є неспівмірним до цього спору, а відтак підлягає зменшенню до 3000,00 грн.
З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.
Приписи ч. 1    ст. 139 КАС України    визначають, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього    Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1    ст. 132 КАС України    судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3    ст. 132 КАС України    до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ч. ч. 1, 2    ст. 134 КАС України    витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Приписи ч. 3    ст. 134 КАС України    визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4    ст. 134 КАС України    для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому в силу положень ч. 5    ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України    розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 9    ст. 139 КАС України    при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.
Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Крім того, колегія суддів, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приписи    КАС України    покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а.
Разом з тим, матеріали справи свідчать, що клопотань щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідачем до суду першої інстанції не заявлялося. З урахуванням наведеного аргументи апеляційної скарги про те, що присуджені на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача судові витрати з професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн є неспівмірними, судова колегія вважає необґрунтованими.
Відповідно до    ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»    гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Верховний Суд у постанові від 10.11.2022 у справі № 2040/6997/18 підкреслив, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
У постанові від 10.11.2022 у справі № 640/24023/21 Верховний Суд також звернув увагу на те, положення    КАС України    покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Цим правом, як було встановлено раніше, відповідач не скористався. Разом з тим, як свідчать матеріали справи, правильність висновку суду першої інстанції про необхідність зменшення належної до присудження суми витрат на професійну правничу допомогу позивачем в апеляційному порядку під сумнів не ставиться.
У зв`язку з викладеним колегія суддів зауважує, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність зменшення належної до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу з 20000,00 грн до 3000,00 грн.
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи  ст. 316 КАС України  визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.  134,  139,  242-244,  250,  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві  - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          І.О. Грибан