Постанова
Іменем України
 
15 січня 2024 року     
 
м. Київ
 
провадження №22-ц/824/4223/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
 
головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Желепи О. В., Немировської О. В., 
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 ,
 
на рішення Дніпровського районного суду м. Києва 
 
від 19 вересня 2023 року 
 
у цивільній справі №759/2324/23 Дніпровського районного суду м. Києва 
 
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"
 
до ОСОБА_1 ,
 
третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ТАС",
 
про стягнення виплаченого страхового відшкодування,
 
                                    У С Т А Н О В И В:
В лютому 2023 року позивач - Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС»), посилаючись на те, що за договором добровільного страхування ним здійснено виплату страхового відшкодування за завдану страхувальнику шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , як до винної в дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП) особи, про відшкодування шкоди в розмірі 37 983,46 грн, що становить різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням зміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком за договором обов'язкового страхування, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягали заміні.
Заочним рішенням суду від 10.05.2023 року позов ПрАТ «СК «АРКС» був задоволений.
15.06.2023 до суду надійшла заява представника відповідача про перегляд заочного рішення.
Ухвалою суду від 06.07.2023 заочне рішення скасоване, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
24.07.2023 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що акт огляду транспортного засобу від 06.10.2021 складено особою, кваліфікацію якої не підтверджено і цей акт не можна вважати відповідним експертним висновком. В матеріалах справи відсутній належний експертний висновок про вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без такого. Позивачем не доведено, що третьою особою ПАТ «СГ «ТАС» відшкодовано позивачу збитки частково, у зв'язку з урахуванням зносу деталей, що підлягали заміні. На думку відповідача, позивач, за відсутності доказів, що страхова компанія за договором обов`язкового страхування, виплатила збитки з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, не довів, що у відповідача виник обов`язок з відшкодування різниці у такій виплаті. Вважав, що у разі несплати спірної суми третьою особою у справі позивачу, позивач має право звернутись до суду з вимогами до ПАТ «СГ «ТАС», а не до відповідача. 
01.08.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує раніше заявлені позовні вимоги та додатково зазначає, що відповідно до умов договору добровільного страхування огляд пошкодженого ТЗ було проведено службовою особою позивача, за результатами якого складено акт огляду, у якому зафіксовано пошкодження автомобіля отримані в результаті ДТП. Вважав, що відповідно до критеріїв доброчесності, страховик відповідача виконав всій обов`язок за полісом обов`язкового страхування та сплатив страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди з урахуванням коефіцієнту зносу. На думку позивача, у випадку якщо відповідач не впевнений у розмірі виплаченого третьою особою у справі страхового відшкодування або вважає, що страховик мав виплатити іншу суму, то такі докази відповідач може отримати самостійно, звернувшись до своєї страхової компанії для отримання розрахунку розміру страхового відшкодування.
09.08.2023 до суду надійшли заперечення представника відповідача, у яких останній вказує, що відповідачем не надано жодного доказу, що розмір страхового відшкодування ПАТ «СГ «ТАС» за полісом обов`язкового страхування в сумі 106 445,52 грн здійснено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.
15.08.2023 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, у яких представник вказує, що сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту було погоджено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом визначення вартості відновлювального ремонту, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні без урахування фізичного зносу, а також вартість ремонтних робіт на підставі рахунку від СТО. Вважав, що докази здійснення третьою особою ПАТ «СГ «ТАС»  страхового відшкодування в сумі 106 445,52 грн з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу відповідач може самостійно отримати.
Третя особа у справі, своїм правом щодо надання суду письмових пояснень не скористалась.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» виплачене страхове відшкодування в розмірі              37 983,46 грн. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги вказував на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. 
Судом першої інстанції помилково не були взяті до уваги аргументи відповідача, що матеріали справи не містять доказів повноважень та спеціальних знань у особи, яка склала та підписала акт огляду транспортного засобу, датований 06.10.2021. Висновок суду першої інстанції про те, що особа, яка здійснила огляд автомобіля та зафіксувала його пошкодження, після ДТП ( ОСОБА_3 ) є уповноваженою особою позивача, суперечить приписам частини 6 статті 81 ЦПК України,  і є лише припущенням суду.
Суд помилково виходив з того, що у зв'язку із встановленням  факту виконання позивачем умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, укладеного з  ОСОБА_4 16 жовтня 2020 року, не потребує доведення позивачем розміру завданої шкоди, яка пов'язана з ДТП.
Судом вирішено спір про стягнення різниці між виплаченим страховим відшкодування за договором добровільного страхування та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком за договором обов'язкового страхування, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягали заміні, без жодного доказу у справі, яким було б встановлено коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля.
За наведених обставин просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва  від 19 вересня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Апеляційний суд належним чином повідомив відповідача про розгляд його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції від 19 вересня 2023 року в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, що підтверджується звітом про доставку на електронну адресу представника відповідача ОСОБА_2., зазначену ним в апеляційній скарзі, копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та розгляд справи в порядку письмового провадження (а. с. 210).
 
Позивач також належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги відповідача на рішення суду першої інстанції від 19.09.2023 в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, що підтверджується звітом про доставку на електронну адресу позивача копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та розгляд справи в порядку письмового провадження (а. с. 216).
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що поставною Дніпровського районного суду м. Києва від 03.11.2021 у справі №755/17488/21 відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а. с. 6).
У зазначеній вище постанові суду вказано, що ОСОБА_1 , 05.10.2021 року, о 15 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по бульвару Перова, 27б, не був уважний, не стежив за зміною дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, заподіяння матеріальних збитків і порушення п. 2.3 б, п. 13.1 Правил дорожнього руху України.
На час дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 ,  2018 року випуску, був застрахований на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №л130390а0дк,  укладеного 16.10.2020 між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_4 , як страхувальником (вигодонабувачем) наземного транспорту, предметом якого стали майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача). Страхова сума - 695 000,00 грн, франшиза за ризиком «Збитки внаслідок ДТП» - 0,00% від страхової суми (а. с. 11-18).
06.10.2021 ОСОБА_4 звернувся до позивача із заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу (а. с. 19).
06.10.2021 ОСОБА_3 склав акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), який підписаний ним, а також власником пошкодженого ТЗ і в якому, зокрема, закреслений розділ «Пошкодження, що не пов`язані з ДТП», отже такі пошкодження були відсутні (а. с. 21).
Згідно рахунку на оплату по замовленню №1935 від 09.11.2021, вартість ремонтних робіт та матеріалів щодо пошкодженого автомобіля «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 , склала 144 428,98 грн (а. с. 22).
За змістом страхового акту №АRХ3033247 від 10.11.2021 та розрахунку страхового відшкодування, що є додатком №1 до страхового акту, вартість відновлювального ремонту становить 144 428,98 грн, сума відшкодування - 144 428,98 грн (а. с. 28-29).
Вказана сума згідно платіжного доручення №838777 від 11.11.2021 перерахована на рахунок ФОП ОСОБА_5 із призначенням платежу: «страхове відшкодування згідно акту №АRХ3033247, ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_3 , рах. №1935 від 09.11.21 без ПДВ» (а. с. 31).
Судом також встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу із державним номерним знаком  НОМЕР_4 , VIN-код - НОМЕР_5 , була застрахована в АТ «СГ  «ТАС» згідно полісу № AP8662748 (а. с. 34).
Згідно платіжного доручення №269095 від 27.05.2022, АТ «СГ «ТАС» перерахувало на рахунок АТ «СК «АРКС» 106 445,52 грн із призначенням платежу: «Стр. відш. По Дог №АР8662748 від 08.10.20., АТ «СК «АРКС», ЄДРПОУ: 20474912, т/з Мазда СХ-5, д/н НОМЕР_2 , регр. платіж за прет. №765/18/ЦВ від 25.01.22 р., без ПДВ (а. с. 33)».
Таким чином за страховою компанією за договором обов`язкового страхування частково задоволено претензію позивача щодо відшкодування страхової виплати за договором добровільного страхування.
Встановлений судом факт сторонами визнано.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивачем доведено факт вини відповідача у завданні майнової шкоди страхувальнику за договором добровільного страхування і надано докази на підтвердження розміру такої шкоди, та у зв'язку з тим, що страхова компанія за договором обов`язкового страхування частково відшкодувала шкоду, то відповідач, як винна у ДТП особа, зобов'язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди, виплаченим за договором добровільного страхування, і страховою виплатою за договором обов`язковогострахування.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права без повного з'ясування обставин, що мали значення для справи.
Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача  37 983,46 грн, що становить різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням зміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком за договором обов`язкового страхування, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягали заміні.
Враховуючи, що позивач доводив, що у відповідача виник обов`язок щодо погашення різниці між страховими виплатами у зв'язку з тим, що при виплаті страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування страховою компанією застосовано коефіцієнт фізичного зносу, то саме позивач повинен був подати до суду такі докази разом з позовною заявою.
Такий обов`язок позивача закріплено у ст. 83 ЦПК України.
Звертаючись до суду із своєю першою заявою по суті відповідач наголошував на тому, що сам факт здійснення третьою особою страхового відшкодування у меншому розмірі не доводить, що нею при розрахунку матеріального збитку було застосовано коефіцієнт фізичного зносу. Позивачем не надано доказів на підтвердження факту здійснення страховою компанією за договором обов`язкового страхування страхової виплати з урахування коефіцієнту фізичного зносу.
Такі доводи відповідача є обґрунтованими, оскільки докази, подані позивачем на підтвердження здійснення третьою особою страхового відшкодування у меншому розмірі, не є доказом, що таку виплату здійснено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.
Позивач на власний розсуд скористався своїм правом подання доказів, та виходячи лише із критеріїв доброчесності, вважав, що страховик відповідача виконав всій обов`язок за полісом обов`язкового страхування та сплатив страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди з урахуванням коефіцієнту зносу.
Колегія суддів не може погодитися з такими доводами позивача, що виходячи лише із думки позивача третя особа при визначенні розміру відшкодування діяла добросовісно, позивач не повинен надавати докази на підтвердження обґрунтувань, викладених у позовній заяві.
Разом з тим, доводи відповідача про недоведеність позовних вимог є обґрунтованими.
Дійсно, за загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).
Проте, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи, у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395 (далі - Методика).
Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (п. 1.4 Методики).
Пунктом 1.6 Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - це втрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників); відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.
Вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (пункт 2.4 Методики).
Відповідно до пункту 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ,причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.
З матеріалів справи вбачається, що за Договором добровільного наземного транспорту «Все включено» №л130390а0дк, укладеного 16.10.2020 між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_4 , був застрахований транспортний засіб «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 ,  2018 року випуску (а. с. 11).
Як вже зазначалося вище та встановлено судом першої інстанції, дорожньо-транспортна пригода відбулася 05 жовтня 2021 року
Таким чином, оскільки на момент ДТП, а саме 05.10.2021, строк експлуатації транспортного засобу «Мазда», д.н.з. НОМЕР_2 , 2018 року випуску, не перевищував семи років, то коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, що виключало можливість застосування страховою компанією за договором обов`язкового страхування коефіцієнту фізичного зносу.
За наведених обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що  позивачем не доведено, що у зв`язку із виплатою страховою компанією за договором обов`язкового страхування страхового відшкодування у меншому розмірі, ніж виплачене страхове відшкодування за договором добровільного страхування, у відповідача виник обов`язок по відшкодуванню такої різниці. Тому суд дійшов помилкового висновку про  наявність правових підстав для задоволення позову.
Враховуючи те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до даних правовідносин, та зазначені порушення призвели до неправильного вирішення спору, то в силу ст. 376 ЦПК України є підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, то з ПрАТ "СК "АРКС" підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 грн.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму  для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України 
 
                                  П О С ТА Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , - задовольнити.
 
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"
на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн 00 коп.
 
Реквізити сторін:
 
Стягувач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
 
Боржник - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС"; код ЄДРПОУ: 20474912; місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3                 ст. 389 ЦПК України.
 
Головуючий                                                                      О. Ф. Мазурик
 
Судді                                                                                    О. В. Желепа
 
                                                                                        О. В. Немировська